П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року місто Київ
справа № 755/11975/25
провадження № 22-ц/824/2113/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Труновим Юрієм Анатолієвичем,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року, постановлену у складі судді Савлук Т.В.,-
В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи. 
В обґрунтування заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок постінфарктного кардіосклерозу помер чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Смерть настала в м. Рубіжне Луганської області, яке на момент смерті так і на даний час є окупованим російською федерацією. Загальновідомим є факт перебування м. Рубіжне Луганської області в окупації з 2014 року. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 органи державної влади України не здійснювали свої повноваження на окупованій території, заявник не мала можливості зареєструвати факт смерті у передбаченому законодавством порядку. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне заявнику для державної реєстрації та отримання спадщини.
На підтвердження факту смерті органами, які були незаконно створеними у м. Рубіжне після його окупації, було видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18 березня 2025 року. Також факт смерті підтверджується фотокарткою місця поховання ОСОБА_2 , копією лікарського свідоцтва про смерть серії 43 № 262000065 від 13 березня 2025 року.
У заяві посилається на висновки Верховного Суду, національне та міжнародне законодавство.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Трунов Ю.А. 7 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу через підсистему Електронний суд в порядку ст.355 ЦПК України, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про необхідність першочергового звернення із заявою до органів ДРАЦСу, а вже потім до суду, є необґрунтованими та не відповідають висновкам Верховного Суду з приводу цієї категорії справ, а саме смерті особи на тимчасово окупованій території, положенням ст.317 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також міжнародному законодавству.
Разом з тим, на виконання ухвали суду першої інстанції від 2 липня 2025 року стороною заявника було направлено запит до Дніпровського відділу ДРАЦСу у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) та отримано відповідь про те, що порядок державної реєстрації смерті осіб, які померли на тимчасово окупованій території, регулюється ст. 317 ЦПК України та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що 2 липня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення без руху заяву ОСОБА_1 та надано строк для усунення недоліків - надання суду належних письмових доказів свого звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням про проведення державної реєстрації смерті або письмової відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведення такої реєстрації та сплати судового збору у розмірі 605 , 60 грн..
10 липня 2025 року (вх. № 39824) до суду надійшла заява представника заявника - адвоката Трунова Ю.А.а про усунення недоліків на виконання ухвали від 2 липня 2025 року, однак недоліки зазначені в ухвалі суду не були усунуті в повному обсязі заявником.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою та другою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Звертаючись до суду із заявою про визнання свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померлим, ОСОБА_1 в обґрунтування заяви зазначила, що такий помер на окупованій території в м. Рубіжне Луганської області, зареєструвати факт смерті у загальному порядку неможливо, законом та судовою практикою передбачено, що за таких обставин особа має право на звернення із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту смерті особи на окупованій території, безпосередньо до суду.
На підтвердження факту смерті надає свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18 березня 2025 року, копію лікарського свідоцтва про смерть серії 43 № 262000065 від 13 березня 2025 року, що були видані незаконно утвореними органами у м. Рубіжне Луганської області та фотокартку місця поховання ОСОБА_2 .
Підставою для постановлення ухвали про повернення заяви ОСОБА_1 суд вважав не виконання заявником вимог ухвали від 2 липня 2025 року - не подання заявником звернення до органів реєстрації актів цивільного стану та відсутність доказів сплати судового збору.
Проте, що стосується сплати ОСОБА_1 судового збору за подання заяви про встановлення юридичного факту, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи - квитанція про сплату судового збору від 13 червня 2025 року на суму 605,60 грн. долучена до заяви (а.с.9).
Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність звернення заявника до органів реєстрації цивільного стану, колегія суддів вважає такі висновки помилковими.
За змістом статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, може бути подана заявником до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від його місця проживання (перебування).
Основною метою встановлення відповідного факту у цій категорії справ є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У заяві ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту смерті чоловіка необхідне їй для державної реєстрації та отримання спадщини.
Верховний Суд у своїх висновках зазначає, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення факту смерті на ТОТ в порядку статті 317 ЦПК України, судам необхідно враховувати, що поданню зазначеної заяви не обов`язково повинно передувати отримання документа про смерть від органу ДРАЦС, органу або особи, що створений, обраний чи призначений у порядку, не передбаченому законом України. 
Питання щодо необхідності попереднього звернення до органу ДРАЦС та отримання відмови у реєстрації смерті у справах, що розглядаються за правилами статті 317 ЦПК України, було предметом розгляду Верховного Суду, який сформулював відповідні правові висновки, зокрема у постанові від 16 жовтня 2023 року у справі № 607/5528/23. У цій постанові Верховний Суд зауважив, що попереднє звернення заявника до органу ДРАЦС та подальше оскарження відмови такого органу у проведенні державної реєстрації смерті особи в порядку адміністративного судочинства не є обов`язковим, оскільки у статті 317 ЦПК України не зазначена вимога про обов`язковість подання до суду письмової відмови органу ДРАЦС у здійсненні реєстрації таких фактів.
Відмова у відкритті провадження у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України з підстав попереднього не звернення особою до органу реєстрації актів цивільного стану, неотримання відмови у проведення державної реєстрації смерті та потребі подальшого оскарження такої відмови в порядку адміністративного судочинства не ґрунтується на приписах чинного законодавства, оскільки встановлення такого факту саме судом безпосередньо передбачено у статті 317 ЦПК України, яка не вимагає від заявника вчинення інших дій перед зверненням до суду з відповідною заявою, тобто надає можливість відразу звернутися до будь - якого суду цивільної юрисдикції.
Висновок про можливість розгляду судами заяв про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України без попереднього звернення до органу реєстрації актів цивільного стану та отримання відмови цього органу узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі «753/8033/22 та від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22.
Також, подібні висновки були висловлені у роз?ясненнях Верховного Суду, наданих головам апеляційних судів у відповідь на лист Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 7 квітня 2021 року № 22/4-1801-21, у якому порушувалось питання щодо практики розгляду судом справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.		
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення заяви заявнику є помилковим, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статей 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Труновим Юрієм Анатолієвичем, задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус