Справа № 682/2007/25
Провадження № 2/682/310/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Матвєєвої Н.В.
секретаря судового засідання Кисельової А.М.
представника відповідача - адвоката Огойка А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
06.08.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» звернулося до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3059601314/519986 від 06.06.2020 року у розмірі 8450 грн.
Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» Пархомчук С.В. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2020 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3059601314/519986 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору, Товариство зобов`язується надати відповідачу грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на умовах, що сума виданого кредиту становить 2000,00 грн, дата надання кредиту 06.06.2020 року, строк кредиту 29 днів, цільове призначення на споживчі потреби, стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену ним в особистому кабінеті, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
20.08.2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу №1-20/08/2021, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року, укладеним із ОСОБА_1 
25.08.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року, укладеним із ОСОБА_1 до ТОВ «ФК АЙКОНС», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.
Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, станом на 28.03.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 8450 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6450,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10500 грн.
Представник позивача Пархомчук С.В. в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив у якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, розгляд справи здійснювати у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача - адвокат Огойко А.А. в судовому засіданні частково визнав позов, у відзиві на позов зазначив, що ОСОБА_1 не погоджується з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами після визначеного договором строку кредитування. Відповідно до умов Договору (п.п. 1.2, 1.3), Відповідачу надано фінансовий кредит в межах суми 2000 грн строком на 29 днів, тобто до 04.07.2020 зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Згідно з п. 2.3 Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктом 1.2 Договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 04.07.2020 року, але не передбачено альтернативи, зокрема, "або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 1.2, 1.3 цього договору". Пунктом 3.3.3. Договору сторони погодили, що Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Однак, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку кредитування та сплати Відповідачем нарахованих відсотків по кредиту відповідно до умов кредитного договору. Тому, необхідно дійти висновку, що оскільки стягненню підлягають проценти за користування кредитом за період з 06.06.2020 по 04.07.2020 у розмірі 1450 грн, то загальний розмір заборгованості за Договором становить 3450,00 грн, а саме: заборгованість по кредиту 2000 грн, заборгованість по процентах 1450 грн.
Відповідач розцінює п. 4.3 Договору, який передбачає можливість нарахування процентів, що передбачені в п. 2.3 Договору за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів, починаючи з дня укладення Договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2 Договору, як такий, що не підлягає до застосування, оскільки фактично наділяє кредитора правомочністю застосовувати штрафні санкції до боржника (є мірою відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань боржником за договором).
Отже, п. 4.3 Договору, який знаходиться в розділі 4 цього договору «Відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів», встановлено розмір процентної ставки відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, з урахуванням того, що між кредитодавцем та позичальником було укладено договір споживчого кредиту, то на вказані правовідносини розповсюджуються положення пункту 6 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», за яким з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
Просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором №3059601314/519986 від 06.06.2020 року в розмірі 3450 гривень, з яких: 2000 гривень - заборгованість за сумою кредиту; 1450 гривень - заборгованість за відсотками, зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн., оскільки розмір витрат на правничу допомогу, зазначений позивачем є неспівмірним зі складністю справи, вартість послуг є завищеною, крім того канцелярські витрати не відносяться до витрат на правничу допомогу, тому їх стягнення з відповідача є безпіставним. 
Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Судом встановлено, що 06.06.2020 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3059601314/519986 (Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту), відповідно до умов якого Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки- фіксована.
Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (п.1.5 договору).
Укладаючи договір, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).
Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом. При цьому проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом ( п.2.3 договору).
Відповідно до п.3.3.3 зазначеного кредитного договору, сторони погодили, що Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. 
Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, який є Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 3059601314/519986 та невід`ємною частиною цього Договору, підписаного відповідачем електронним підписом R24373.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року ідентифікований ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі www.eurogroshi.com.ua, одноразовий ідентифікатор R24373, 06.06.2020 року на номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380671008587.
Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1 Договору).
Пунктом 6.3 Договору визначено, що всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок відповідача (платіжну картку, зазначену у договорі №4149-51ХХ-ХХХХ-8513)у розмірі 2000,00 гривень.
20.08.2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу №1-20/08/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступає права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Таким чином, ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року, укладеним між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-20/08/2021 від 20.08.2021 року, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року на загальну суму 8450,00 грн.
В подальшому, 25.08.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено Договір №1-25/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» передало (відступило) ТОВ «ФК АЙКОНС» права вимоги за кредитним договором, внаслідок чого ТОВ «ФК АЙКОНС» замінює ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» як кредитора (стає новим кредитором),у тому числі права вимоги до відповідача за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року, укладеним між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 .
За платіжною інструкцією №3169 від 25.08.2021 року ТОВ «ФК АЙКОНС» оплатило послуги ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» згідно договору відступлення права вимоги № 1-25/08/2021 від 25.08.2021 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №1-25/08/2021 від 25.08.2021 року, ТОВ «ФК АЙКОНС» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року на загальну суму 8450,00 грн.
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, заборгованість за кредитним договором не сплатив, в зв`язку з чим станом на 28.03.2025 року загальна сума заборгованості перед ТОВ «ФК АЙКОНС» за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року становить 8450,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6450,00 грн. -прострочена заборгованість за процентами, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 06.06.2020 року по 28.03.2025 року.
Станом на 28.03.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року перед ТОВ «ФК АЙКОНС» не сплачена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК АЙКОНС» не здійснювалось.
31.03.2025 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, однак за наявними матеріалами справи заборгованість погашена не була.
Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.10.2025 року, АТ «Райффайзен Банк» надав інформацію про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 - 06.06.2020 року грошових коштів у сумі 2 000 грн.
Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вказаного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань.
Разом з тим, суд не погоджується з розміром заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором з огляду на таке.
За умовами договору кредиту №3059601314/519986 від 06.06.2020 року сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 2000 грн, строк кредитування 29 днів, тобто до 04 липня 2020 року, процентна 2,5 відсотків на добу, відповідно до графіку платежів орієнтована сукупна вартість кредиту 3450 грн.
Як вбачається із наданої суду виписки, заборгованість по процентах за договором кредиту становить 6450 грн. Вказана заборгованість нарахована за період з 06 червня 2020 року по 28 березня 2025 року включно.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно достатті 1048 ЦК Українипоза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися лише в межах строку кредитування.
Умови п.1.2 вказаного договору про те, що строк дії договору 29 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором є суперечливими, так як цим ж пунктом визначено строк надання кредиту 29 днів, а Графіком розрахунків, що є додатком до договору проценти за користування кредитом також нараховані за 10 днів користування кредитом та визначено сукупну вартість кредиту в сумі 3450 грн.
Оскільки за вказаними умовами договору сторони погодили строк його дії до 04 липня 2020 року, тому після зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Таким чином розмір відсотків, який підлягає стягнення за вказаним договором при стандартній процентній ставці 2,5 % на добу та сумі кредиту 2000 грн становить 1450 грн. Позивачем не надано доказів на виконання відповідачем п.3.3.3 умов кредитного договору, якими передбачено продовження строку дії договору, тому суд вважає, що строк дії кредитного договору не було продовжено. 
З цих підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 3450 грн, що складається з 2000 грн заборгованості за тілом кредиту та 1450 грн заборгованості за відсотками.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2025 року між ТОВ «ФК Айконс» та адвокатом Пархомчуком С.В. був укладений договір про надання правової допомоги №16/06/2025.
Згідно з актом про отримання правової допомоги від 22.08.2025 року вбачається, вартість наданих адвокатом юридичних послуг щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 становить 10500 грн, з яких 2000 грн усна консультація тривалістю 1 години, складання позовної заяви тривалістю 2,5 години вартістю 5000 грн, інші клопотання, заяви подані до суду тривалістю 1,5 години вартістю 3000 грн та канцелярські витрати вартістю 500 грн.
Зазначена справа не є складною та не потребує зазначеного адвокатом часу на надання усної консультації, будь-які інші заяви, окрім розподілу судових витрат, які могли бути подані разом з позовною заявою адвокатом не подавались.
Тому, виходячи зкритерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у вказані справі мають становити 4000 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, заявлені позовні вимоги в сумі 8450 грн задоволено частково на суму 3450 грн, тобто на 40,83 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 989,06 грн судового збору та 1633,13 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст. 512-514, 526-530, 639, 1048-1054, 1077 ЦК України, ст.6-16, 81, 89, 137,141, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» ( код ЄДРПОУ: 44334170) заборгованість за кредитним договором № 3059601314/519986 від 06.06.2020 року в розмірі 3450 грн, з яких: 2000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 1450 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» (код ЄДРПОУ: 44334170) судовий збір у розмірі 989,06 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1633,13 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя Н.В.Матвєєва