ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/401/24	
Суддя І інстанції Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі за заявою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі №160/401/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року у справі №160/401/24 позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року;
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
20.10.2025 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулось до суду із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій просило:
- змінити порядок виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум на стягнення 319 354, 84 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у задоволенні заяви Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі №160/401/24 відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило її скасувати та змінити порядок виконання судового рішення у справі №160/401/24.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник посилається на наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року у справі №160/401/24, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду Дніпропетровським окружним адміністративним судом 23.07.2024 року позивачу було видано виконавчий лист від 03.06.2024 року по даній справі щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
18.09.2024 року постановою державного виконавця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 75963299 з примусового виконання виконавчого листа №160/401/24, виданого 03.06.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
16.10.2024 року державним виконавцем за виконавчим провадженням керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. Копію постанови направлено боржнику для виконання.
17.03.2025 державним виконавцем за виконавчим провадженням керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.
Згідно довідки розрахунку Військової частина НОМЕР_1 від 29.05.2025 року № 2954/ФЕС заборгованість за виконавчим провадженням складає 319 354,84 грн. 
Вважаючи, що виникла необхідність у зміні порядку виконання судового рішення, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулося до суду із заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, виходить з наступного.
Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 378 КАС України регулюється питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень”, який набрав чинності 19 грудня 2024 року, (далі - Закон № 4094-ІХ) внесені зміни до статті 378 КАС України.
Так, абзацом першим частини першої статті 378 КАС України у редакції Закону №4094-IX встановлено, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. 
За положеннями частини третьої статті 378 КАС України в редакції Закону № 4094-ІХ підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.
За правилами частин першої та другої статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктами 6-1, 7, 9 частини 5 статті 22 БК України установлено, що головний розпорядник бюджетних коштів організовує та здійснює моніторинг виконання бюджетних програм, здійснює оцінку їх ефективності, управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і витрачанням ними бюджетних коштів тощо.
Отже, виконання судового рішення залежить від наявності відповідних бюджетних призначень у військової частини.
Відтак, невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення в частині виплати грошових коштів позивачу за відсутності відповідного фінансування та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та обставиною, яка істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, як підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. 
Крім того, у спірному випадку справа не стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, у яких суд має підстави для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, адже ця справа стосується нарахування та виплати додаткової винагороди, тому відсутні підстави для застосування приписів абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України.
Зважаючи на встановлені обставини у цій справі, зокрема, прийняття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення, а також наведене правове регулювання питання зміни способу та порядку виконання судового рішення, суд доходить до висновку, що відсутність бюджетних призначень на виплату нарахованої суми грошового забезпечення не може розглядатися як обставина, що істотно ускладнює або робить неможливим виконання судового рішення, тому погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що виплата нарахованих позивачу сум може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України.
Оскільки у цьому випадку відсутні відповідні бюджетні асигнування для здійснення виплати позивачу нарахованої за судовим рішення додаткової винагороди, суд констатує, що відповідач не мав об`єктивної фінансової можливості в повному обсязі виконати судове рішення та, відповідно, про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання судового рішення.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтовану ухвалу без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 27 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова