ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/9469/24
провадження № 2-а/753/52/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Граділя Артема Володимировича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до 2 взводу 4 роти 1 батальйону Граділя Артема Володимировича , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 2075631, складеної поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Граділем Артемом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач здійснював вимірювання швидкості руху ТЗ, тримаючи прилад вимірювання швидкості в руках та в порушення ч. 2 ст. 40 цього Закону здійснював вимірювання швидкості руху ТЗ за умов повної відсутності інформування водіїв про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби.
Позивач також вказує, що в порушення вимог ст. 251, 279 КУпАП при складанні оскаржуваної Постанови відповідач не надав підтвердження того, що технічний прилад, яким він вимірював швидкісний режим, був опломбований належним чином, і пломба є цілісною. Крім цього всупереч вимогам ст. 283 КУпАП при складанні оскаржуваної Постанови відповідач помилково вказав, що адреса вчинення правопорушення і адреса розгляду справи, де відповідач фактично склав постанову про адміністративне правопорушення, співпадають і ця помилка є очевидною, оскільки патрулювання та рух ТЗ, швидкість якого вимірювалася відповідачем, суто технічно не могли знаходитися в одному і тому самому ж місці, так як вимір швидкості здійснювався відповідачем на певній відстані від місця здійснюваного ним патрулювання.
На переконання позивача ключовим порушенням при складанні оскаржуваної Постанови є те, що в порушення вимог ст. 7, 251, 279 КУпАП відповідачем не довів, що автомобіль позивача під час виміру швидкості рухався не автошляхом національного значення Н16 Сміла-Черкаси, а безпосередньо в самому місті Черкаси. Більше того, по завершенню розгляду справи позивач ввів в GPS-навігатор координати адреси, вказаної в оскаржуваній постанові, в результаті чого з`ясувалося, що місце патрулювання відповідача, де був зупинений патрульним поліцейським мій автомобіль, не відповідає вказаній в Постанові адресі, оскільки до цієї адреси ще потрібно продовжувати рухатися далі певну відстань в тому ж напрямку руху, в якому він рухався по автотрасі Н16. Отже, місце руху ТЗ під час виміру його швидкості фактично не відповідає зазначеним відомостям в оскаржуваній постанові, у зв`язку з чим постанова містить інформацію, яка не відповідає дійсності
Позивач наполягає, що керуючи транспортним засобом, він дотримувався вимог швидкісного режиму, оскільки рухався за межами дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», фіксація швидкості її автомобіля працівником поліції була здійснена приладом TruCam за межами вказаного знаку, а оскільки матеріали справи не містять доказів порушення ним п. 12.4 ПДР, адміністративне правопорушення не є доведеним і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, а як наслідок оскаржувана постанова підлягає скасуванню. 
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12.06.2024 позовну заяву залишено без руху.
20.06.2024 позивач подав заяву на виконання вимог ухвали суду.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 753/9469/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
22.07.2024 представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.
Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що на фото- та відеозаписі з технічного приладу TruCam (місце вчинення правопорушення підтверджується також географічними координатами, які визначає прилад та виведені на фото) видно, що транспортний засіб, яким керував позивач порушив вимоги швидкісного режиму в населеному пункті, за що був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності відповідачем згідно чинного законодавства. Позивач був завчасно проінформований дорожнім знаком 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, що підтверджується схемою розміщення та фато дорожніх знаків.
Докази вчинення правопорушення (зокрема і наявність дорожніх знаків) були надані позивачеві під час розгляду адміністративної справи, однак жодних спростовуючих доказів позивач не надав, а тому відповідач-1 оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та правомірно притягнув позивача до відповідальності
У пункті 7 оскаржуваної постанови «До постанови додається:» зазначено номер технічного засобу - нагрудної портативної бодікамери 471683, відеозапис з якого підтверджував спілкування з позивачем та процедуру розгляду справи. Також в пункті 5 постанови зазначено технічний засіб, яким вимірювалася швидкість: «Швидкість вимірювалася технічним приладом TRUCAM ТС003047, фото та відео з якого додається».
Проте, відповідно п. 1 ч. 3 розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб, а оскільки протягом більш ніж 30 днів до відповідачів не надходило жодних підтверджуючих документів, що позивач оскаржує в суді винесену постанову, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора не було продовжено та через 30 днів такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання.
Натомість. фото та відеозапис правопорушення з приладу TRUCAM ТС003047 збережено.
Відповідач наполягає, що стаття 40 Закону встановлюється право (можливість) розміщення, закріплення, монтування відповідної техніки, а не безпосередньо обов`язок. При цьому також встановлено право застосування визначених в частині 1 вказаної статті технічних приладів та технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки та фіксації правопорушень і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що підтверджується Свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки, Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки.
Фото- та відеофіксація є допоміжними функціями приладу «ТгиСАМ». Вказане вище не суперечить та узгоджується зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», в якій вказано, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, застосування технічних приладів і технічнх засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідач вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі, що підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 №22-38/49. Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання (cm.cm.17, 22, 32), а також прямо передбачена самою конструкцією приладу (наявність плечового прикладу та ручки для тримання).
Щодо доказів наявності відбитку повірочного тавра або пломби відповідач вказує, що до лазерного вимірювача швидкості TruCAM додається оформлене свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, на місці вчиненого правопорушення поліцейські надали позивачу для ознайомлення дане свідоцтво та показали сам технічний прилад TRUCAM, яким було зафіксовано перевищення швидкості руху. Повірочне тавро на свідоцтві не пошкоджене, свідоцтво не втрачене, тому засіб вимірювальної техніки є повіреним.
Свідоцтво про повірку лазерного вимірювача швидкості № 22-01/28268 (для приладу TruCAM № ТС003047) від 05.09.2023 видане Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») чинне до 05.09.2024. Свідоцтво про повірку №22-01/28268 містить квартальне повірочне тавро шифру З, згідно додатку 3 Порядку проведення повірки, а опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 не передбачено ні експлуатаційними документами, ні методикою повірки, ні жодними іншими документами.
Також у відзиві відповідач-2 детально описав принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.
Зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТгиСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.
19.08.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він заперечує проти доводів відповідача-2 у відзиві та наголошує, що статтею 40 Закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.
Також вказує, що відсутність відеофіксації зупинки автомобіля, процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що відповідач належним чином не задокументував та не довів належними і допустимими доказами факт порушення ним ПДР України, що безумовно є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позивач наголошує, що схематичне зображення місць розташування дорожніх знаків, на яке посилається відповідач у своєму відзиві, не є належним і допустимим доказом у справі, оскільки місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце знаходження його транспортного засобу в момент фіксації швидкості руху приладом Trucam ТС003047 на ньому не відповідають дійсності, про що він зазначав раніше.
Фото та відеозапису загальною тривалістю 2 сек., додані відповідачем, не дають можливості чітко встановити, в якому місці знаходиться автомобіль під час заміру поліцейським швидкості руху по відношенню до знаку 5.50 «Кінець населеного пункту» (до нього чи після нього). За переконанням позивача він знаходився за знаком 5.50 «Кінець населеного пункту», тобто поза межами населеного пункту. Що стосується наявності знаку 5.49 «Початок населеного пункту», то цей знак відсутній як на фото, так і на відео.
Отже, надані відповідачем докази, не є належними і допустимими доказами по справі. Будь-які сумніви при оцінці цих доказів трактуються на користь особи, яка притягується до відповідальності. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них та оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 05.05.2024 відносно ОСОБА_1 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 бат. УПП в Черкаській області капралом поліції Гарділем А.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2075631 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.
Відповідно до вказаної постанови 05.05.2024 о 13:02:40 год. у м. Черкаси, вул. Смілянська, 181 водій, керуючи транспортним засобом HYUNDAI KONA НОМЕР_1, рухався в населеному пункті м. Черкаси зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 кілометрів за годину, швидкість вимірювалася технічним приладом TRUCAM TC 003047, фото та відео з якого додаються, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Частиною 5 ст. 14 Закон України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), відповідно до п. 12.4 яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» - інформує про найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як установлено судом, швидкість руху транспортного засобу була зафіксована за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM серійний номер ТС003047.
За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції на дату винесення оскаржуваної постанови) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:
1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Обґрунтовуючи неправомірність винесеної постанови, позивач посилається на те, що працівник поліції у порушення вимог статті 40 Закону України «Про національну поліцію» тримав технічний прилад TruCAM у руках, а не стаціонарно вмонтованим способом, а тому здійснив фіксування перевищення швидкості не у встановленому законом порядку. 
Суд не погоджується з наведеним доводом позивача, оскільки зміст вказаної норми свідчить, що вона не містить приписів щодо способу використання технічних приладів, тобто можливості використання поліцією лише стаціонарно змонтованих технічних приладів, а визначає саму можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Суд при цьому враховує, що прилад TruCAM за своїми технічними властивостями відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що слідує з методичних рекомендаціях щодо його використання та Інструкції з використання. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. 
Згідно із свідоцтвом про повірку лазерного вимірювача швидкості № 22-01/28268 від 05.09.2023, виданим Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») повірка приладу TruCAM № ТС003047 чинна до 05.09.2024.
Вказане Свідоцтво про повірку містить квартальне повірочне тавро шифру 3, згідно з додатком 3 Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення їх результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016. 
Документального підтвердження обов`язковості опломбування самих лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 позивач у своїх заявах по суті спору не навів..
Стосовно доводів позивача про здійснення вимірювання швидкості руху за умови відсутності інформування водіїв про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби, суд зазначає, що положеннями Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах будь-яких дорожніх знаків. У той же час Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.
Згідно з главою 5 розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Водночас додані до відзиву на позовну заяву докази свідчать, що заходи контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів були здійснені саме в зоні дії дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху». 
Позивач ключовим порушенням при складанні оскаржуваної постанови вважає те, що в порушення вимог ст. 7, 251, 279 КУпАП відповідач не довів, що автомобіль позивача під час виміру швидкості рухався в місті Черкаси, а не автошляхом національного значення Н16 Сміла-Черкаси.
Суд погоджується з такими доводами позивача.
Згідно з вказаними у фото з приладу TruCAM координатами, місцем вимірювання швидкості є координати: 49°24'10/20'' N 32°0'55.57''E. 
Відповідно до статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.
Приписами цього Закону також встановлено. що дорожні знаки встановлюються відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати проекту та схемі організації дорожнього руху, які погоджені із відповідними підрозділами Національної поліції.
Всупереч покладеному на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, відповідач-2 не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження здійснення вимірювання швидкості руху автомобіля позивача в межах дії відповідного знаку.
Зокрема, відповідач не надав затверджену схему руху автомобільного транспорту та розміщення дорожніх знаків по вулиці Смілянській, яка б дозволила визначити місце розташування дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», його розміщення відносно інших елементів проїзної частини.
Схематичне зображення місць розташування дорожніх знаків, на яке посилається відповідач у своєму відзиві, не є належним і допустимим доказом у справі з огляду на вказані вище положення Закону України «Про дорожній рух», а наданий відеозапис з приладу TruCAM не дає можливості встановити, в якому місці знаходиться транспортний засіб позивача під час вимірювання швидкості руху відносно знаку 5.50 «Кінець населеного пункту» (до нього чи після нього), який відображений на відеозаписі. Щодо наявності знаку 5.49 «Початок населеного пункту», він відсутній на вказаному відеозаписі.
Як визначено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункти 3 ,6, 8)
Встановлені судом обставини справи свідчать, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ухвалена без урахування вказаних критеріїв.
Суд при вирішенні справи також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у статті 3 Конституції України.
При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 8 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).
Встановлені судом обставини цієї справи не дають підстав переконливо вважати, що позивачем дійсно було вчинене адміністративне правопорушення внаслідок недотримання ПДР.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись статтями 2, 6, 77, 242-244, 246, 255, 257, 268 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Граділя Артема Володимировича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2075631 від 05 травня 2024 року, складену поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Граділем Артемом Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 30 грудня 2025 року.
Суддя           Олександр ЯКУСИК