ЄУН: 336/5457/25
Провадження №: 3/336/3638/2025 

ПОСТАНОВА
Іменем України

8 січня 2026 року 
Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зі слів мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,місце роботи не вказав,РНОКПП НОМЕР_1 
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-
встановила:

30.05.2025 р.о 22.56 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO Lanos номерний знак НОМЕР_2 по вул.Чаріввній 155б в м.Запоріжжі у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України,за що передбачена відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 по суті порушення надати пояснення у відповідній графі протоколу відмовився(а.с.1),не надав їх також у виді письмового документу окремо як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення,так і протягом часу розгляду справи в суді..
На розгляд справи в суді особисто ОСОБА_1 протягом часу надходження справи до суду(з 12.06.2025 р.) жодного разу не з`явився,востаннє викликався на 08.01.2026 р.,про що у справі наявне підтвердження завчасного та належного повідомлення особи про дату,час та місце розгляду справи.
Згідно матеріалів справи,07.08.2025 р. ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС».
На підставі ордеру від 07.08.2025 р.,виданого адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС» адвокату Плецькій Ю.В.., останню уповноважено надавати правничу допомогу ОСОБА_1 під час розгляду справи у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя .
Розгляд справи,призначений на 07.08.2025 р.,було відкладено за клопотанням адвоката Плецької Ю.В.для ознайомлення з матеріалами справи.
Розгляд справи, призначений на 17.11.2025 р.,було відкладено за клопотанням адвоката Плецької Ю.В. через неможливість брати участь у судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.
Розгляд справи,призначений на 18.12.2025 р.,було відкладено через неявку з невідомих причин всіх учасників справи.
08.01.2026 р.від адвоката Плецької Ю.В.надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного суддею на 08.01.2026 р.,через зайнятість адвоката в іншому процесі. 
Водночас,до клопотання не долучено жодного підтвердження виклику адвоката на 08.01.2026 р.в інший судовий процес, неможливості ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи особисто в суді або в режимі відео конференції.
При вирішенні цього клопотання суддя керується наступним.
Статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.
Так, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Суддя також враховує судову практика Європейського суду з прав людини про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа “Гурепка проти України“). При цьому, позбавлення права на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «“право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.» Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.
Суддя звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,на участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи клопотання,за змістом якого відкладення розгляду справи ініційовано вже вчетверте,суддя виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, об`єктивної реальної можливості як бути присутнім у суді під час розгляду справи особисто,так і організувати ефективний захист своїх інтересів, які ґрунтуються на матеріалах справи про прийняття судом завчасно всіх можливих та необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.
На переконання судді,саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.
Суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній до суду не прибув, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідною довідкою про доставку повістки.
Крім того,суддя враховує,що ОСОБА_1 не забезпечив участі у розгляді справи уповноваженого захисника,хоча мав реальну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів,уклавши відповідний договір з адвокатським об`єднанням.
Також аналіз клопотань про відкладення розгляду справи дає підстави для висновку про те,що вони не спрямовані на з`ясування обставин справи з наданням доказів стороною захисту,а наповнені формальним змістом про неможливість явки адвоката.
На користь такого висновку свідчить той факт,що після надходження справи до суду у поданих клопотаннях не ініційовано витребування нових доказів,виклик свідків,пояснень від ОСОБА_1 щод обставин справи не надходило.
Встановлення діючим законом скороченого строку розгляду справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що законодавець вважає що вказаний строк достатній для того, щоб особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, змогла належним чином реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Суддя вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи в суді дає підстави для обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі. 
За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.
Дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті спрямовані на деструктивність судового розгляду. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, може заявляти клопотання перед судом про відкладення розгляду справи, якщо існують поважні причини, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Однак, наявність вказаних причин повинна бути належним чином підтверджена особою, яка заявляє відповідне клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи наведене, суддя вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не порушує права на організацію ефективного захисту його інтересів.
Враховуючи приписи ст. ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі наявні достатні дані про обізнаність особи зі своїми правами, про місце розгляду справи в суді, та відсутні обставини, які перешкоджають розгляду справи, суддя не вбачає підстав вчергове (вчетверте) відкладати справу лише з формальних міркувань та вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника в межах розумного строку та на підставі наявної в матеріалах справи сукупності доказів. 
Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення,яке ставиться йому за провину,знайшла своє підтвердження ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню усі обставини справи, в тому числі чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Склад адміністративного правопорушення по статті 130 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол в даному випадку складений з підстав перебування особи, яка керує транспортним засобом, у стані наркотичного сп`яніння,що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР),водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції.
Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у ОСОБА_1 низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
За таких обставин,користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі, не керувати транспортним засобом у стані сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі – Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, зокрема, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Так, поліцейським під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки стану наркотичного сп`яніння,а саме:зіниці очей,що не реагують на світло,порушення мови,порушення координації рухів,які зафіксовані у рапорті інспектора Краснорудської К.
При розгляді справи встановлено,що поліцейським після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення ознак наркотичного сп`яніння водієві запропоновано пройти огляд на стан наркотичного у медичному закладі,про що складено письмове направлення.
За результатами огляду лікарем КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб «ЗОР ОСОБА_2 складено висновок № 3749 від 30.05.2025 р.згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння(марихуана).
В матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом під час вимоги з боку працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння та складання щодо нього протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності,або спростував вказаний вище висновок .
Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП ,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення випливає, що автор протоколу дотримався законодавчо встановленого порядку проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння . 
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Правопорушник не з`явився до суду з метою захисту свого права, висловлення позиції щодо висунутого проти нього обвинувачення, не протиставив сукупності фактичних даних, що викривають правопорушника, жодного з аргументів, розпорядившись своїми правами на власний розсуд.
За таких обставин суддя вважає сукупність наданих доказів достатньою для їхнього використання на користь визнаного доведеним обвинувачення.
Дії правопорушника містять ознаки складу правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно довідки з бази даних підсистеми Адмінпрактика, ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 14.03.2011 р.,тимчасово вилучене при складанні протоколу.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне призначити передбачене санкцією статті покарання у вигляді штрафу ,з позбавленням права керування транспортними засобами, не вбачаючи підстав для звільнення особи від відповідальності.
Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 605 грн.60 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,суддя- 

постановила:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мімінумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень в дохід держави 
Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998;
Рахунок отримувача: UA708999980313000149000008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху.
з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок
Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA818999980313141206000008515, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави. 

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, у розмірі 34000(тридцять чотири тисячі )гривень;
- витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду .

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови,а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи,щодо якої винесено постанову,може бути поновлено органом(посадовою особою),правомочним розглядати скаргу.

Суддя Ю.А.Галущенко

Строк пред`явлення виконавчого документа “___”_____________ 20___рік
Постанова набрала законної сили “___”_____________ 20___рік
Дата видачі постанови “___”________ 20___рік
Проаналізувавши всі досліджені при розгляді справи письмові докази та відеоматеріали, суддя дійшла висновку, що вони є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак, відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано,в тому числі при розгляді справи за участю захисника ОСОБА_3 .
Отже, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_3 порушив вимогу п. 2.5 ПДР,в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи в суді адвокат Гончаров М.С.в інтересах ОСОБА_3 подав письмове клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП з посиланням на порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо його підзахисного,який є військовослужбовцем.
Однак,при дослідженні відеозапису суддею встановлено,що під час згадуваних вище подій ОСОБА_3 безпосередньо обов`язки військової служби не виконував,перебував не на території розташування військової частини ,тому до нього була застосована належна процедура огляду,уповноваженою особою,підстав вважати процедуру огляду недійсним з урахуванням положень ст.266-1 КУпАПсуддею не встановлено.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно довідки бази даних підсистеми Адмінпрактика, ОСОБА_3 має посвідчення водія НОМЕР_4 від 05.09.2023 р.,яке при складанні протоколу про адміністративне правопорушення тимчасово вилучено.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.
Військова частина НОМЕР_5 ,де наразі виконує обов`язки військової служби ОСОБА_3 ,надіслала в суд письмове клопотання про застосування до ОСОБА_3 за аналогією положень КК України,які передбачають призначення особі більш м`якого кримінального покарання,ніж передбачено законом,та накладення на нього за результатами розгляду справи адміністративного стягнення у виді штрафу ,без застосування стягнення у виді позбавлення права керуванням транспортними засобами,що є достатнім для виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_3 нових правопорушень.
Слід наголосити,що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.При цьому суддя не наділений повноваженням самостійно визначити вид та розмір стягнення ,яке накладає на особу за вчинення адміністративного правопорушення,додержуючись при цьому вимог закону про застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_3 передбачене санкцією статті 130 ч.1 КУпАП стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,не вбачаючи підстав для звільнення особи від відповідальності.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб(на час вчинення правопорушення), а тому з ОСОБА_3 необхідно стягнути 605,60 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,суддя- 

постановила:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави 
Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998;
Рахунок отримувача: UA708999980313000149000008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху
з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок
Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA818999980313141206000008515, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави. 

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, у розмірі 34000(тридцять чотири тисячі )гривень;
- витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду .
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови,а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи,щодо якої винесено постанову,може бути поновлено органом(посадовою особою),правомочним розглядати скаргу.

Суддя Ю.А.Галущенко

Строк пред`явлення виконавчого документа “___”_____________ 20___рік
Постанова набрала законної сили “___”_____________ 20___рік
Дата видачі постанови “___”________ 20___рік