ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Держпром, 8-й під`їзд, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022, 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа №922/4145/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Добрелі Н.С. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОАЛЬЯНС" 	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" 	
про	стягнення коштів	

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "С-ТРАНС АВТО", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 45.961,02 грн, штрафні санкції від простроченої суми в сумі 68.314,45 грн та судові витрати.
Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині оплати поставленого позивачем товару та його сервісного обслуговування.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/4145/25 позовну заяву ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 з урахуванням малозначності справи №922/4145/25 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.
При цьому, суд зазначає, що разом із усуненням недоліків позовної заяви ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" у зв`язку з допущенням арифметичної помилки просило зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 45.961,02 грн та штрафні санкції від простроченої суми в розмірі 48.940,77 грн.
Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що заява про зменшення розміру позовних вимог подана відповідно до норм статті 46 ГПК України, у зв`язку з чим прийнята судом до розгляду.
Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та отримана останнім 08.12.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВ "С-ТРАНС АВТО".
Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).
Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.
Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.
Між ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" (виконавець) та ТОВ "С-ТРАНС АВТО" (замовник) був укладений Договір поставки та комплексного обслуговування від 01.07.2024 №ТК00055/243С (далі - Договір). Згідно з умовами якого виконавець зобов`язався передати у власність замовника запасні частини до сільськогосподарської техніки (товар) на умовах , визначених у Додатку №1 та/або на умовах визначених у Додатку №2 здійснювати ремонт та сервісне обслуговування техніки замовника, а замовник зобов`язався прийняти й оплатити запасні частини до сільськогосподарської техніки та/або ремонт, сервісне обслуговування техніки замовника. Ціна Договору визначається як сума вартості поставки всіх товарів та/або комплексного обслуговування, ремонтів та наданих послуг, здійснених виконавцем в рамках Договору.
Договір набуває чинності з момент його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про наявність заперечень відносно продовження строку дії Договору, строк дії Договору автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 2.1. Договору).
У відповідності до пункту 1.1. Додатку №1 до Договору виконавець зобов`язався передати у власність замовника, а замовник зобов`язався прийняти й оплатити запасні частини для сільськогосподарської техніки (товар). Строки оплати та поставки товару визначаються, зокрема, в графіку оплати та поставки товару зазначеному у специфікації до даного Договору та цього Додатку, що є невід`ємною частиною цього Договору.
У відповідності до пункту 1.1. Додатку №2 до Договору виконавець зобов`язався за завданням замовника протягом визначеного в Додатку строку здійснювати ремонт та сервісне обслуговування технічки замовника (техніка), а замовник зобов`язався оплатити надані послуги та використані запасні частини. 
Обсяги, строки, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються між сторонами та підтверджуються Актом виконаних робіт, підписаним сторонами (пункт 1.3. Додатку №2 до Договору).
Згідно з пунктом 2.2. Додатку №2 до Договору за надання передбачених Договором послуг замовник здійснює попередню оплату 100% вартості послуг зазначених в рахунку та/або специфікації, а остаточний розрахунок вартості виконаних робіт, зазначених в Акті виконаних робіт (якщо він перевищує суму сплачену згідно рахунку та/або специфікації), протягом 5 днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт.
Як зазначає позивач, ним були поставлені запасні частини та виконані свої зобов`язання зі здійснення сервісного обслуговування/ремонту сільськогосподарської техніки відповідача на загальну суму 45.961,02 грн, про що свідчать видаткові накладні від 14.08.2025 №5481630 на суму 2.883,00 грн, від 14.08.2025 №5481629 на суму 1.581,00 грн, від 13.08.2025 №5481458 на суму 4.700,04 грн, від 11.08.2025 №5481323 на суму 20.502,00 грн, від 24.07.2025 №5479865 на суму 6.800,04 грн, від 17.07.2025 №5479282 на суму 300,00 грн, від 17.07.2025 №5479268 на суму 9.194,94грн.
Також позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки від 14.08.2025 №679956092, від 12.08.2025 №679955892, від 11.08.2025 №679955698, від 24.07.2025 №679954433, від 17.07.2025 №679953873, від 16.07.2025 №679953814 на вищевказані видаткові накладні, а також зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 11.08.2025 №381, від 13.08.2025 №509, від 14.08.2025 №570, від 14.08.2025 №571, від 17.07.2025 №929, від 17.07.2025 №930, від 24.07.2025 №1227.
14.11.2025 позивач надіслав на адресу відповідача Вимогу про сплату заборгованості від 13.11.2025 вих. №251112/1, в якій вимагав у строк до 02.06.2025 виконати свої зобов`язання шляхом сплати основного боргу в сумі 45.961,02 грн, а також штрафних санкцій.
Гарантійним листом від 22.10.2025 №22/10-25-1 відповідач взяв на себе обов`язок погасити в термін до 07.11.2025 борг за Договором за поставлений товар (запасні частини) у розмірі 45.961,02 грн.
Позивач зазначає, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість у розмірі 45.961,02 грн не була погашена відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення 45.961,02 грн. боргу та штрафні санкції від простроченої суми в розмірі 48.940,77 грн. 
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений позивачем товар, а також пені та відсотків річних.
Аналізуючи зміст спірного Договору та Додатків №№1, 2 до нього суд зазначає, що такий договір має змішаний характер і поєднує в собі елементи договорів поставки та підряду. Оскільки позовні вимоги в даному випадку стосуються заборгованості за поставлений товар, то суд застосовує відповідні положення Глави 54 ЦК України.
У відповідності до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму на загальну суму 45.961,02 грн, що підтверджується видатковими накладними від 14.08.2025 №5481630 на суму 2.883,00 грн, від 14.08.2025 №5481629 на суму 1.581,00 грн, від 13.08.2025 №5481458 на суму 4.700,04 грн, від 11.08.2025 №5481323 на суму 20.502,00 грн, від 24.07.2025 №5479865 на суму 6.800,04 грн, від 17.07.2025 №5479282 на суму 300,00 грн, від 17.07.2025 №5479268 на суму 9.194,94 грн. Зазначені видаткові накладні підписані лише зі сторони виконавця ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС". У полі "Прийняв" відсутній підпис замовника ТОВ "С-ТРАНС АВТО".
Проте, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця) (див. постанову Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19).
У разі дефектів первинних документів сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.
Водночас, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.10.2028 у справі №922/4099/17, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу.
Як свідчать матеріали справи гарантійним листом від 22.10.2025 №22/10-25-1 відповідач взяв на себе обов`язок погасити в термін до 07.11.2025 борг за Договором за поставлений товар (запасні частини) у розмірі 45.961,02 грн. Також, позивачем надано до суду Акт звіряння взаємних розрахунків між ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" та ТОВ "С-ТРАНС АВТО" від 30.09.2025 на суму 45.961,02 грн.
Окрім цього, позивачем зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 11.08.2025 №381, від 13.08.2025 №509, від 14.08.2025 №570, від 14.08.2025 №571, від 17.07.2025 №929, від 17.07.2025 №930, від 24.07.2025 №1227.
Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17).
Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам із застосуванням стандарту доказування, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведений факт поставки відповідачу товару на загальну суму 45.961,02 грн.
Приписами статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.
Умовами укладеного Договору, а саме пунктом 3.3. Додатку №1 передбачено, що у разі відсутності або/та не зазначення строків оплати замовником коштів за поставлений товар у специфікації, замовник зобов`язаний здійснити 100% оплати протягом 2 робочих днів з дати підписання Акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної.
Як вже зазначалось судом в матеріалах справи наявні видаткові накладні які підписні лише з боку позивача та не підписані відповідачем, проте відповідна заборгованість та поставка товару визнана відповідачем шляхом підписання акту звіряння та гарантійного листа.
Отже, враховуючи підписання сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків станом на 30.09.2025, суд зазначає, що на момент звернення позивача з даним позовом, строк на оплату поставленого товару є таким, що настав. Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 45.961,02 грн. Окрім цього, в гарантійному листі від 22.10.2025 №22/10-25-1 відповідачем була визнана заборгованість за Договором саме у такому розмірі (45.961,02 грн).
В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав, а факт наявності заборгованості в розмірі 45.961,02грн підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги приписи статті 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, а також оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 45.961,02 грн.
Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім суми заборгованості за поставлений товар позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3.837,42 грн та відсотки річних (365%) у сумі 45.103,35 грн.
Згідно з приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пеня за порушення відповідачем грошових зобов`язань передбачена в пункті 3.5. Договору. Згідно з ним у разі порушення замовником строків оплати, передбачених Договором, він сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення.
Також, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що сплата відсотків річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Умовами пункту 3.5. Договору погоджено, що у разі порушення замовником строків оплати, замовник на вимогу виконавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом у відповідності до статті 625 ЦК України.
Згідно з пунктом 5.2. Договору у разі порушення замовником строків оплати передбачених Договором більше десяти днів, річні проценти у відповідності до статті 625 ЦК України становлять 365% річних за весь час прострочення.
Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в частині своєчасної сплати поставленого позивачем товару, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу пені та відсотків річних у розмірі 365%.
Разом із тим суд зазначає, що строки оплати поставленого товару встановлені в пункті 3.3. Додатку №1, яким передбачено, що у разі відсутності або/та не зазначення строків оплати замовником коштів за поставлений товар у специфікації, замовник зобов`язаний здійснити 100% оплати протягом 2 робочих днів з дати підписання Акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної. Таким чином, з метою встановлення періоду прострочення оплати поставленого позивачем товару за кожною спірною видатковою накладною необхідно визначити початок такого прострочення, котрим є наступний день після спливу двох робочих днів з дати підписання відповідної видаткової накладної.
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем спірних видаткових накладних, а отже нарахування позивачем пені та 365% річних по кожній видатковій накладній окремо, починаючи з 28.07.2025, 04.08.2025, 22.08.2025 та 25.08.2025 є належним чином не доведеним. Відсутність доказів підписання відповідачем видаткових накладних від 14.08.2025 №5481630 на суму 2.883,00 грн, від 14.08.2025 №5481629 на суму 1.581,00 грн, від 13.08.2025 №5481458 на суму 4.700,04 грн, від 11.08.2025 №5481323 на суму 20.502,00 грн, від 24.07.2025 №5479865 на суму 6.800,04 грн, від 17.07.2025 №5479282 на суму 300,00 грн, від 17.07.2025 №5479268 на суму 9.194,94 грн унеможливлює суд перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань пені та 365% річних саме за обраний позивачем період прострочення.
Разом із цим, у матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків, підписаний між сторонами, за умовами якого станом на 30.09.2025 заборгованість ТОВ "С-ТРАНС АВТО" перед ТОВ "ТК "АГРОАЛЬЯНС" становить 45.961,02 грн.
Враховуючи те, що відповідачем була підтверджена наявність заборгованості перед позивачем станом на 30.09.2025, яку він (відповідач) зобов`язаний був вже сплатити, суд дійшов висновку про можливість нарахування пені та 365% річних на прострочену заборгованість у розмірі 45.961,02 грн, починаючи з 30.09.2025 та до 20.11.2025.
З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то Господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.
Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок пені та 365% річних на загальну суму заборгованості за період з 30.09.2025 до 20.11.2025, суд зазначає, що їх арифметично правильний розмір складає: пеня - 2.029,84 грн, 365% річних - 23.899,73 грн. В іншій частині пеня (1.807,58 грн) та 365% річних (21.203,62грн) наховані безпідставно та помилково.
Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача: суми основного боргу в розмірі 45.961,02 грн, пені в розмірі 2.029,84 грн та 365% річних у сумі 23.899,73 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє як безпідставно нараховані.
Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до статті ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.293,79 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині (734,21 грн) залишаються за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС АВТО" (Україна, 64107, Харківська обл., Лозівський р-н, м. Первомайський(п), вул. Бугайченка, буд. 38, кім. 31-А, код ЄДРПОУ 37706791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОАЛЬЯНС" (Україна, 49041, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 62А, код ЄДРПОУ 45393719) суму основного боргу в розмірі 45.961,02 грн, пеню в розмірі 2.029,84 грн, 365% річних у сумі 23.899,73 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.293,79 грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду. 
Повне рішення складено "05" лютого 2026 р. 

Суддя		Н.С. Добреля