КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року

справа № 381/3294/24

провадження № 22-ц/824/10727/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - Орган опіки та піклування ВК Фастівської міської ради 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Соловей Г.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування ВК Фастівської міської ради про визнання недієздатною фізичної особи та встановлення опіки,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною фізичної особи та встановлення опіки, відповідно до якої просить визнати ОСОБА_2 недієздатним та встановити над ним опіку.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2025 року заяву задоволено частково.
Визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні заяви, постановити в цій частині нове рішення про задоволення вимог.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при відмові у встановленні опіки та призначення апелянта опікуном суд висловив припущення про те, що скаржник в подальшому не зможе піклуватися про брата та ймовірно звернувся до суду із заявою, щоб уникнути мобілізації.
Вказані підстави є припущенням та не ґрунтуються на жодних доказах та досліджених обставинах.
В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги не базуються на дійсному бажанні заявника здійснювати обов`язки опікуна, є факт того, що ОСОБА_2 було поміщено до відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання в с.Дідівщина, і на даний час у нього немає можливості забезпечити останнього проживати разом з ним, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду (ст. 40 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом по матері заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 411-ц від 02.10.2024 року експертів відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - легку розумову відсталість із значними порушеннями поведінки (МКХ 10 F70.1), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Отже суд доходить вірного висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недієздатним.
В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Згідно ч.ч. 6-7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті.
Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки).
Відповідні положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна.
Частинами 1-4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікуна призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна.
У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Згідно з рішенням № 36 від 20.01.2025 року виконавчого комітету Фастівської міської ради «Про надання до Фастівського міськрайонного суду Київської області висновку органу опіки та піклування, щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 » надано Висновок про доцільність призначення ОСОБА_1 ,опікуном над ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , перебуває на платній основі у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання с. Дідівщина з 17.08.2023 року згідно наказу № 77 від 16.08.2023 року (Договір про надання соціальних послуг № 12 від 15.08.2023 року укладено між Центром надання соціальних послуг Томашівської сільської ради та ОСОБА_3 , Договір про надання соціальних послуг № 12 від 01.08.2024 року укладено між Центром надання соціальних послуг Томашівської сільської ради та ОСОБА_1 ) по даний час.
Як зазначено, ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечувати його доглядом та лікуванням, однак при розгляді справи заявником не було надано доказів про те, що він має можливість і в подальшому створить необхідні умови для належного забезпечення останього доглядом.
Згідно ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680 (далі - Правила опіки і піклування).
Як вірно встановлено судом, що подання органу опіки і піклування про призначення недієздатному ОСОБА_2 опікуна не надійшло, в матеріалах справи міститься лише висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Фастівської міської ради.
Судом вірно прийнято до уваги ту обставину, що заявником не доведено дійсного бажання заявника здійснювати обов`язки опікуна, оскільки ОСОБА_2 було поміщено до відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання с. Дідівщина, і як зазначив заявник на даний час у нього немає можливості забезпечити останнього проживати разом з ним, відтак судом вірно відмовлено у задоволенні заяви про призначення його заявника опікуном.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.
Підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 30 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: