П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/15273/25	

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар -Афанасенко Ю.М.
за участю: представника позивача – адвоката Сакали М.Я.,
представника відповідача – Короткевича І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 420/15273/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Одеської митниці Колівера А. №22-дс від 15 квітня 2025 року “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 16.04.2025 головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці ОСОБА_1 ознайомлено з наказом в.о. начальника Одеської митниці №22-дс від 15.04.2025 “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”.
Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарної справи під час проведення дисциплінарного провадження не надано належної оцінки усім обставинам, не доведено наявність в діях головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, не враховано пояснення, що в сукупності зумовило прийняття незаконного рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, яке є протиправним та незаконним, а тому підлягає скасуванню.
Так, головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” ОСОБА_1 , як завершення режиму тимчасового ввезення на митній території України морських буксирів “Туман” та “Торнадо” відповідно до статті 103 МК України та з урахуванням вибуття даних буксирів 05.12.2023 згідно дозволу митного органу на підставі пункту 2 розділу ІІ наказу МФУ від 31.05.2012 №657, 30.04.2024 оформлені митні декларації типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000367U4 та №24UA500410000369U2 (строк тимчасового ввезення згідно наданих дозволів за заявами до 30.04.2024).
При вивезенні за межі митної території України вищезазначені буксири були пред`явлені митному органу 05.12.2023 на підставі частини 3 статті 321 МК України у п/п “Усть-Дунайський морський торговельний порт” (ВМО №1 м/п “Придунайський”), про що свідчать відмітки у суднових справах, завірені підписом та ОНП посадової особи, зокрема на генеральних деклараціях буксирів “Туман” та “Торнадо”.
Норми чинного законодавства не забороняють завершити режим тимчасового ввезення без фактичного знаходження товару (буксирів) на митній території України. До того ж, пред`явлення вищевказаних буксирів разом із товаросупровідними документами 05.12.2023 у п/п “Усть-Дунайський морський торговельний порт” фактично може вважатися закриттям режиму тимчасового ввезення, яке взагалі не потребує подання митної декларації.
Тобто, митні декларації типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 № 24UA500410000367U4 та №24UA500410000369U2 на морські буксири “Туман” і “Торнадо” оформленні позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі статті 85, 86 МК України та поданих товаросупровідних документів. Зокрема, до митного оформлення надані заяви із дозволом про продовження строку тимчасового ввезення митницею оформлення до 30.04.2024 від 17.03.2023 №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 та №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26, митні декларації типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 №500040605/2016/007281, від 01.02.2017 №500040605/2016/007280 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 розділу ІІ наказу МФУ від 31.05.2012 №657.
В процесі митного оформлення вищезазначених декларацій АСУР було сформовано ФМК-119-6, які було виконано результатом “МФ здійснено. Не встановлено наявність осіб, щодо яких застосовано санкції”.
Системою електронного документообігу “АСКОД” та іншими засобами зв`язку до відділу митного оформлення №1 та до митного поста “Придунайський” не надходило жодних листів від структурних підрозділів митниці, запитів та орієнтувань з приводу оформлень вищезазначених буксирів, через що відділом не проводилось листування зі структурними підрозділами Одеської митниці. Зокрема, листа управління проведення митного аудиту від 05.03.2024 №19-02/9908 до митного поста “Придунайський” не надходило, про що свідчать встановлені факти згідно акту про результати фактичної перевірки від 03.03.2025 №05/25 чим порушено ч. 1 ст. 91 та п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про державну службу».
Таким чином, митне оформлення вищезазначених буксирів позивачем завершено відповідно до статті 255 МК України.
До того ж, згідно посадової інструкції до обов`язків головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці не відносяться питання податкового боргу підприємств. Оформлення реекспорту згідно ст. 85 МК України відбувається без сплати вивізного мита.
Крім того, постановами Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 у справі № 815/4718/16 та від 28.10.2016 у справі № 815/4966/16 встановлено, що:
- митний платіж був сплачений 06.06.2008 одноразово та в повному обсязі в сумі, яка підлягала сплаті при випуску буксиру “ТОРНАДО” (ІМО №8897526) у вільний обіг на митній території України на дату поміщення у митний режим тимчасового ввезення;
- митний платіж був сплачений 07.06.2008 одноразово та в повному обсязі в сумі, яка підлягала сплаті при випуску буксиру «ТУМАН» (ІМО №8932340) у вільний обіг на митній території України на дату поміщення у митний режим тимчасового ввезення.
Обов`язок сплати митних платежів виник при надходженні буксиру “ТОРНАДО” (ІМО №8897526) та при надходженні буксиру «ТУМАН» (ІМО №8932340) на митну територію України і оформленні митного режиму та був виконаний в повному обсязі шляхом сплати відповідних платежів. Відтак, судами встановлено, що декларант, сплативши в повному обсязі суми податкових зобов`язань, виконав податковий обов`язок у розумінні ст. 38 Податкового кодексу України.
Відповідач проти задоволення позову заперечував , надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, 01.11.2017 у зв`язку із укладенням нових договорів бербоут-чартеру ДП “УБК” повинно було завершити режим тимчасового ввезення по товарам, ввезеним у 2008 році та подати МД типу IM 31 АА зі сплатою митних платежів з урахуванням вимог Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 №584-VII. Зазначене є підставою для проведення контрольно-перевірочних заходів у порядку, визначеному статтями 345-354 Кодексу.
Згідно відомостей, яка розміщена на сайті https://www.marinetraffic.com.було встановлено, що фактичне місцезнаходження буксирів “Торнадо”, “Туман” станом на 16.02.2024 – Варна (Болгарія). Також, протягом 2023 року буксир “Торнадо” переміщувався за межі акваторії морських портів України.
За результатами доперевірочного аналізу митних оформлень ДП “УБК” встановлено, що зазначені буксири було оформлено у митний режим реекспорту за МД типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000367U4 (буксир “Торнадо”), від 30.04.2024 №24UA500410000369U2 (буксир “Туман”).
Строк тимчасового ввезення зазначених товарів до 30.04.2024 згідно наданих дозволів за заявами від 17.03.2023 №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 та №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26.
Для митного оформлення МД типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000367U4 (буксир “Торнадо”) подано наступні документи:
- Інвойс № 0312/1 від 03.12.2019;
- Доповнення до договору № 4 від 03.03.2023;
- Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 № 050424-001;
- Договір бербоутного чартера № AZ/UTC/TR/04 від 01.11.2017;
- Класифікаційне свідоцтво № 311-03166-20 від 07.05.2020;
- Лист місця знаходження № 03-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Торнадо” знаходиться в порту Варна (Болгарія);
- Обмірне свідоцтво № 105-1-0632-09 від 31.07.2009;
- Постанова Одеського окружного адміністративного суду № 815/4718/16 від 20.10.2016;
- Заява ДП “УБК” № 999/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024;
- митна декларація типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 № 500040605/2016/007281 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
Для митного оформлення МД типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000369U2 (буксир “Туман”) подано наступні документи:
- Інвойс № 0312/2 від 03.12.2019;
- Доповнення до договору № 4 від 03.03.2023;
- Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 № 050424-001;
- Договір бербоутного чартера № AZ/UTC/TM/03 від 01.11.2017;
- Класифікаційне свідоцтво № 311-03189-20 від 07.05.2020;
- Лист місця знаходження № 04-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Туман” знаходиться в порту Варна (Болгарія);
- Обмірне свідоцтво № 105-1-0639-09 від 31.07.2009;
- Заява № 1000/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024;
- митна декларація типу ІМ 31 АА: від 01.02.2017 №500040605/2016/007280 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
До митного оформлення не надавались копії митних декларацій, за якими попередньо було продовжено строк тимчасового ввезення буксирів “Торнадо” та “Туман”, а також копії документів, які свідчать про пред`явлення митному органу 05.12.2023 буксирів “Туман” та “Торнадо” у пункт пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт”, зокрема генеральні декларації буксирів “Туман” та “Торнадо” з відмітками посадової особи ВМО.
05.12.2023 буксири “Торнадо” та “Туман” були пред`явлені у пункті пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт” для пропуску в порядку передбаченому пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, на підставі засвідчених митним органом в установленому порядку копій МД, оформлених при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення, із записом митного органу про дозвіл на неодноразове переміщення їх через митний кордон України. Пропуск підтверджується наданими копіями документів із суднових справ.
Станом на 30.04.2024 товари перебували за межами митної території України, що унеможливлює ідентифікацію митним органом товарів.
Вищезазначене свідчить про неналежне виконання посадовою особою відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці ОСОБА_2 вимог частини третьою статті 321 Кодексу, частини третьої статті 247 Кодексу, також частини першої статті 87 Кодексу.
Крім того, встановлено, що графа 30 МД заповнена з порушеннями вимог правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, а саме: в графі зазначено “пункт пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт”, хоча фактично товар знаходиться за межами митної території України.
Встановлено, що на час виконання митних формальностей у головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Володимира Крикуна не було інформації щодо проведення заходів доведених до митних постів “Чорноморськ”, “Одеса-порт”, “Південний-порт” листом від 05.03.2024 №19-02/9908, що не може становити підставою для відмови в митному оформленні з цього приводу.
Відповідно до наданих пояснень ОСОБА_3 ним, як завершення режиму тимчасового ввезення на митній території України морських буксирів “Туман” та “Торнадо” відповідно до статті 103 Кодексу та з урахуванням вибуття даних буксирів 05.12.2023 згідно дозволу митного органу на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, 30.04.2024 оформлено митні декларації типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000367U4 та №24UA500410000369U2 (строк тимчасового ввезення згідно наданих дозволів за заявами до 30.04.2024).
При вивезенні за межі митної території України вищезазначені буксири були пред`явлені митному органу 05.12.2023 на підставі частини 3 статті 321 Кодексу у пункті пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт” (ВМО №1 митного поста “Придунайський”), про що свідчать відмітки у суднових справах, завірені підписом та ОНП посадової особи, зокрема на генеральних деклараціях буксирів “Туман” та “Торнадо”.
У своєму поясненні ОСОБА_4 зазначає, що митні декларації типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000367U4 та №24UA500410000369U2 ним оформлено на морські буксири “Туман” і “Торнадо” з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі статті 85, 86 Кодексу та поданих товаросупровідних документів.
Зокрема, до митного оформлення надані заяви із дозволом про продовження строку тимчасового ввезення митницею оформлення до 30.04.2024 від 17.03.2023 №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 та №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26, митні декларації типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 №500040605/2016/007281, від 01.02.2017 №500040605/2016/007280 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
В процесі митного оформлення вищезазначених декларацій АСУР було сформовано ФМК-119-6, які ОСОБА_5 виконано результатом “МФ здійснено. Не встановлено наявність осіб, щодо яких застосовано санкції”.
В.Крикун зазначає, що системою електронного документообігу “АСКОД” та іншими засобами зв`язку до відділу митного оформлення №1 та до митного поста “Придунайський” не надходило жодних листів від структурних підрозділів митниці, запитів та орієнтувань з приводу оформлень вищезазначених буксирів, через що відділом не проводилось листування зі структурними підрозділами Одеської митниці.
Зокрема, лист управління проведення митного аудиту від 05.03.2024 №19-02/9908 до митного поста “Придунайський” не надходив, про що свідчать встановлені факти згідно акту про результати фактичної перевірки від 03.03.2025 №05/25.
До того ж, роз`яснення листа Держмитслужби від 22.08.2024 (вх. Одеської митниці №23202), про які згадується у вищезазначеному акті перевірки, стосуються буксиру “Юпітер” за МД від 05.12.2019 №UA500120/2019/012031, тобто не відповідають фактичним обставинам справи.
У ході проведення дисциплінарного провадження, дисциплінарна комісія встановила, що метою посади, яку обіймає позивач, відповідно до посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці, затвердженої в. о. начальника Одеської митниці Сергієм Гринчишиним 30.01.2024 є здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України суб`єктами ЗЕД та громадянами, які здійснюють операції з товарами в зоні діяльності митного поста.
Дисциплінарна комісія, проаналізувавши посадову інструкцію головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці, затвердженої в. о. начальника Одеської митниці Сергієм Гринчишиним 30.01.2024, встановила, що до основних посадових обов`язків Володимира Крикуна, відповідно до Розділу 3 віднесено, зокрема:
1. Здійснення контролю за дотриманням суб`єктами ЗЕД та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України:
- здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів та транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України засобами водного, автомобільного, залізничного, повітряного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями, із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, за допомогою інформаційних технологій, у тому числі у режимі спільного транзиту, застосування та використання фінансових гарантій за допомогою модулю гарантій GMS;
- здійснення перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України;
- здійснення митного огляду товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України;
- здійснення обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України у зоні діяльності відділу;
- здійснення аналізу та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю;
- використання у процесі митного контролю технічних та спеціальних засобів, що безпечні для життя й здоров`я людей, тварин і рослин та не завдають шкоди товарам і транспортним засобам;
- здійснення митного оформлення при поміщенні товарів у режимі спільного транзиту.
З посадовою інструкцією головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці, яку затверджено в. о. начальника Одеської митниці Сергієм Гринчишиним 30.01.2024, Володимир Крикун ознайомлений 03.02.2024.
Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарної справи встановлено порушення ОСОБА_2 вимог частини третьою статті 321 Кодексу, частини третьої статті 247 Кодексу, також частини першої статті 87 Кодексу.
Дисциплінарною комісією також встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 , а саме: високі показники виконання службових завдань, попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень.
Обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність ОСОБА_6 в ході здійснення дисциплінарного провадження не встановлено.
За результатами здійснення дисциплінарного провадження встановлено, що ОСОБА_7 внаслідок неналежного виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1,6,7,8 та останнього абзацу частини першої статті 8 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу”, своїх посадових обов`язків, передбачених пунктом 1 розділу 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці, затвердженої в. о. начальника Одеської митниці Сергієм Гринчишиним 30.01.2024, порушив вимоги частини третьої статті 321 Митного кодексу України, частини третьої статті 247 Митного кодексу України, також частини першої статті 87 Митного кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 10 вересня 2025 року по справі № 420/15273/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу задовольнив.
Визнав протиправним та скасував наказ в.о. начальника Одеської митниці Колівера А. №22-дс від 15 квітня 2025 року “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що перебування станом на 30.04.2024 товарів за межами митної території України свідчить про неналежне виконання позивачем вимог частини третьою статті 321 Кодексу, частини третьої статті 247 Кодексу, також частини першої статті 87 Кодексу. Крім того, встановлено, що графа 30 МД заповнена з порушеннями вимог правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, а саме в графі зазначено «пункт пропуску «Усть-Дунайський морський торговельний порт», хоча фактично товар знаходиться за межами митної території України;
- суд першої інстанції не врахував, що навіть якщо генеральна декларація свідчить про те, що судно колись перебувало на митній території України, вона не виконує функцію доказу ідентичності конкретного товару на момент його повторного вивезення. Це, своєю чергою, виключає можливість правомірного застосування митного режиму реекспорту, для якого ідентифікація товару є обов`язковою юридичною передумовою. Тому використання генеральної декларації як єдиного доказу попереднього ввезення не може вважатися достатнім, а сама декларація — належним документальним підтвердженням для цілей ідентифікації у сенсі статті 87 МК України;
- суд першої інстанції не надав належної уваги тому, що некоректне заповнення графи 30 митної декларації у поєднанні з відсутністю товару на митній території та недотриманням вимог частин сьомої і восьмої статті 247 МКУ, позбавляє митницю можливості здійснити контроль та ставить під сумнів правомірність здійснення реекспорту в цілому. Така декларація не може вважатися дійсною і не створює правових підстав для завершення митного режиму реекспорту.
- дії позивача, який допустив випуск буксирів у режимі реекспорту, фактично призвели до неможливості проведення митницею перевірки щодо законності їх перебування у режимі тимчасового ввезення та належності виконання платіжних зобов`язань. Після випуску судна вибули з-під митного контролю й перебували за межами території України, що унеможливило застосування передбачених Митним кодексом контрольних процедур і донарахування митних платежів, які підлягали б стягненню у випадку своєчасної перевірки
- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у даному випадку ОСОБА_1 , як посадова особа митного органу, мав чіткий порядок дій, які він мав виконати у ситуації, що склалася.
- суд першої інстанції протиправно погодився з позивачем та встановив, що у даній ситуації можлива документальна ідентифікація товару.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 – займав посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці з 03.02.2024, радник митної служби ІІІ рангу (наказ Чорноморської митниці Держмитслужби від 01.07.2020 №378-о).
Має заохочення: дострокове звання, 2017 рік (наказ Миколаївської митниці ДФС від 23.06.2017 №146-о0), подяка начальника митниці, 2024 рік, (наказ Одеської митниці від 21.08.2024 №1032-05). Дисциплінарні стягнення відсутні.
Відповідно до висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Одеської митниці, які займають посади державної служби категорії “Б” і “В” у 2024 році, затвердженого наказом Одеської митниці від 10.12.2024 №1492-65 ОСОБА_7 отримав оцінку “позитивна”.
На виконання наказу Одеської митниці від 22.10.2024 №079 “Про призначення та проведення фактичної перевірки” проведено фактичну перевірку за фактом оформлення митних декларацій від 30.04.2024 №24UА500410000367U4, №24UА500410000369U72, причини наслідки якого можуть свідчити про можливе порушення вимог законодавства України, нормативно-правових актів, розпорядчих документів Держмитслужби та Одеської митниці з боку посадових осіб Одеської митниці, під час виконання своїх посадових обов`язків, визначених положеннями про структурні підрозділи, посадовими інструкціями та контрактами про проходження державної служби.
За результатами перевірки складений Акт про результати фактичної перевірки від 03.03.2025 №5/25 (далі - Акт), який долучений до матеріалів дисциплінарної справи.
Відповідно до інформації, наведеної в Акті, під час проведення фактичної перевірки комісія дійшла висновків щодо неналежного виконання головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Володимиром Крикуном вимог законодавства України з питань митної справи під час здійснення митного контролю та митного оформлення митних декларацій типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UА500410000367U4 (буксир “Торнадо”), від 30.04.2024 №24UА500410000369U72 (буксир “Туман”), а саме - порушено вимоги частини третьої статті 321 Митного кодексу України (далі- Кодекс) в частині здійснення митного оформлення товарів за їх фактичної відсутності в межах митної території України під час виконання митних процедур.
Також комісія дійшла висновків, що дії головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Володимира Крикуна у зв`язку із здійсненням митного оформлення митних декларацій типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UА500410000367U4 (буксир “Торнадо”), від 30.04.2024 №24UА500410000369U72 (буксир “Туман”) у митний режим реекспорту фактично призвели до неможливості проведення заходів у відповідності до вимог статей 345-354 Кодексу з урахуванням вимог норм підпункту 102.2.1 пункту 102.3 Податкового кодексу України стосовно дотримання ДП “УБК” вимог законодавства України з питань митної справи.
Дисциплінарною комісією під час здійснення дисциплінарного провадження встановлено таке:
30.04.2024 як завершення митного режиму тимчасового ввезення оформлено МД типу ЕК 11 АА №24UА500410000367U4 на товар “Плавучій засіб - морський буксир - кантовщик “Торнадо”, що був у використанні...” та №24UА500410000369U2 на товар “Плавучій засіб - морський буксир - кантовщик “Туман”, що був у використанні...”.
Строк тимчасового ввезення зазначених товарів до 30.04.2024 згідно наданих дозволів за заявами від 17.03.2023 №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 та №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26.
Для митного оформлення МД типу ЕК 11 АА №24UА500410000367U4 (буксир “Торнадо”) подано наступні документи:
- Інвойс №0312/1 від 03.12.2019;
- Доповнення до договору № 4 від 03.03.2023,
- Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 №050424-001;
- Договір бербоутного чартера №AZ/UTC/TR/04ОА від 01.11.2017;
- Класифікаційне свідоцтво №311-03166-20 від 07.05.2020;
- Лист місця знаходження №03-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Торнадо” знаходиться в порту Варна (Болгарія);
- Обмірне свідоцтво №105-1-0632-09 від 31.07.2009;
- Постанова Одеського окружного адміністративного суду №815/4718/16 від 20.10.2016;
- Заява ДП “УБК” №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024;
- митна декларація типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 №500040605/2016/007281 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 .05.2012 №657.
Для митного оформлення МД типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000369U2 (буксир “Туман”) подано наступні документи:
- Інвойс №0312/2 від 03.12.2019;
- Доповнення до договору №4 від 03.03.2023;
- Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 №050424-001;
- Договір бербоутного чартера №AZ/UTC/TM/03 від 01.11.2017;
- Класифікаційне свідоцтво №311-03 189-20 від 07.05.2020;
- Лист місця знаходження №04-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Туман” знаходиться в порту Варна (Болгарія);
- Обмірне свідоцтво №105-1-0639-09 від 31 07.2009;
- Заява №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024;
- митна декларація типу ІМ 31 АА від 01.02.2017 №500040605/2016/007280 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
05.12.2023 буксири “Торнадо” та “Туман” були пред`явлені у пункті пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт” для пропуску в порядку передбаченому пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, на підставі засвідчених митним органом в установленому порядку копій МД, оформлених при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення, із записом митного органу про дозвіл на неодноразове переміщення їх через митний кордон України. Пропуск підтверджується наданими копіями документів із суднових справ.
Також Дисциплінарною комісією під час здійснення дисциплінарного провадження встановлено, що станом на 30.04.2024 товари перебували за межами митної території України, що на їх думку унеможливлює ідентифікацію митним органом товарів та свідчить про неналежне виконання посадовою особою відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Крикуном Володимиром вимог частини третьою статті 321 Кодексу, частини третьої статті 247 Кодексу, також частини першої статті 87 Кодексу.
Крім того, встановлено, що графа 30 МД заповнена з порушеннями вимог правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2013 № 651, а саме в графі зазначено “пункт пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт”, хоча фактично товар знаходиться за межами митної території України.
Дисциплінарною комісією встановлено, що на час виконання митних формальностей у головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Володимира Крикуна не було інформації щодо проведення заходів доведених до митних постів “Чорноморськ”, “Одеса-порт”, “Південний-порт” листом від 05.03.2024 № 19-02/9908, що не може становити підставою для відмови в митному оформленні з цього приводу.
Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Судохідно-буксирна компанія “НОВОФЛОТ” (ЄДРПОУ 353214963) (далі – ТОВ “СБК “НОВОФЛОТ”) ввезено на митну територію України:
буксир “Торнадо” (ІМО 8897526) у митному режимі тимчасового ввезення за митною декларацією типу IМ 31 від 07.06.2008 №500040624/2008/0001954;
буксир “Туман” (ІМО 8932340) у митному режимі тимчасового ввезення за МД типуІМ 31 від 07.06.2008 № 500040624/2008/000194.
Під час митного оформлення зазначених буксирів ТОВ “СБК “НОВОФЛОТ” сплачено платежі у розмірі, які підлягали б сплаті у разі випуску цього товару у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення його у митний режим тимчасового ввезення.
Правовою підставою для ввезення буксирів на митну територію України були договори бербоут-чартеру, укладені між ТОВ “СБК “НОВОФЛОТ” (фрахтувальник) та судновласником буксиру - компанією ВАТ “Флот НМТП” (російська федерація), а саме:
буксир - “Торнадо” (ІМО 8897526) від 27.03.2008 №023-4/24-326;
буксир - “Туман” (ІМО 8932340) від 27.03.2008 №023-4/24-328.
Протягом 2009-2016 років строк тимчасового ввезення стосовно вищезазначених буксирів продовжувався відповідно до заяв ТОВ “СБК “НОВОФЛОТ”.
У зв`язку із припиненням договорів бербоут-чартеру, на підставі яких були ввезенні буксири, керуючись нормою статті 109 Кодексу ТОВ “СБК“НОВОФЛОТ” надано заяви від 17.04.2015 про передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення на користь ДП “Універсальна Буксирна Компанія” (ЄДРПОУ 39537372) (далі – ДП “УБК”) відносно буксирів: “Торнадо” (ІМО 8897526) за вих. №005 (вх. Одеської митниці №3187/10-29 від 20.04.2015); “Туман” (ІМО 8932340) за вих. №004 (вх. Одеської митниці №3188/10-29 від 20.04.2015).
28.04.2015 договори бербоут-чартерів від 01.04.2015 стосовно буксирів було припинено достроково за згодою сторін та укладено ДП “УБК” нові договори бербоут-чартеру за №HF/UTC/TM/07 (буксир “Туман”), за №HF/UTC/TR/06 (буксир “Торнадо”) з судновласником буксиру – компанією “HENFORD LOGISTICS LIMITED” (Гонконг) на подальше використання буксирів.
З метою зміни особи, відповідальної за фінансове врегулювання, за МД від 07.06.2008 №500040624/2008/000195 (буксир “Торнадо”), від 07.06.2008 №500040624/2008/000194 (буксир “Туман”) ДП “УБК” звернулось до Одеської митниці про внесення відповідних змін до митної декларації шляхом оформлення Аркушів коригування.
За результатами перевірки МД та інших документів, наданих відповідно до Кодексу, ДП “УБК” відмовлено з тієї причини, що на момент подання заяв - 20.04.2015, діяв Кодекс від 13 березня 2012 року №4495-VI (зі змінами), Закон України від 19.09.2013 №584-VII “Про Митний тариф України” (ставка мита замість 5% стала 10%) та невиконана вимога статті 106 Кодексу в частині сплати митних платежів.
Не погоджуючись з винесеними Картками відмови, ДП “УБК” звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування прийнятих митним органом Карток відмови та зобов`язання зарахувати суми сплачених митних платежів за МД типу IМ 31 від 07.06.2008 №500040624/2008/000195 (буксир “Торнадо”), від 07.06.2008 №500040624/2008/000194 (буксир “Туман”) в рахунок оплати митних платежів при зміні користувача митним режимом тимчасового ввезення, аргументуючи тим, що митні платежі були сплачені ТОВ “СБК “НОВОФЛОТ” в повному обсязі при поміщенні буксирів “Торнадо”, “Туман” у митний режим тимчасового ввезення за зазначеними МД відповідно до норм Митного кодексу України від 11.07.2002 №92-IV, який діяв на момент ввезення буксирів.
Постановами Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 у справі №815/4718/16 та від 28.10.2016 у справі №815/4966/16 визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті декларації №500040605/2016/00042 від 08.09.2016 (буксир “ТУМАН”) та №500040605/2016/00044 від 08.09.2016 (буксир “ТОРНАДО”).
Постановами суду встановлено, що всі права та обов`язки в зв`язку з передачею права використання митного режиму перейшло до ДП “УБК” з урахуванням в тому числі раніше сплачених платежів при переміщені товару через митний кордон України.
З урахуванням зазначених Постанов Одеського окружного адміністративного суду ДП “УБК” продовжено строк тимчасового ввезення стосовно буксирів:
“Торнадо” (ІМО 8897526) на підставі нового договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 №HF/UTC/TR/06, укладеного з судновласником – компанією “HENFORD LOGISTICS LIMITED” (Гонконг), шляхом подання МД типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 №500040605/2016/007281 із звільненням від сплати митних платежів вже у розмірі 2644234,55 грн., на підставі Постанови Одеського окружного суду від 20.10.2016 (код способу сплати “ 13” - “Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень” згідно графи 47 МД). Проте, фактично було сплачено митні платежі в розмірі 398975,88 грн., в тому числі ввізне мито – 76726,13 грн. (за ставкою 5%), та ПДВ – 322249,75 гривень;
“Туман” (ІМО 8932340) на підставі нового договору бербоут-чартеру від 28.04.2015 №HF/UTC/TM/07, укладеного з судновласником – компанією “HENFORD LOGISTICS LIMITED” (Гонконг), шляхом подання МД типу ІМ 31 АА від 01.02.2017 №500040605/2016/007280 із звільненням від сплати митних платежів вже у розмірі 2644234,55 грн. на підставі Постанови Одеського окружного суду від 20.10.2016 (код способу сплати “ 13” - “Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень” згідно графи 47 МД). Проте, фактично було сплачено митні платежі в розмірі 398976,00 грн., в тому числі ввізне мито – 76726,13 грн. (за ставкою 5%), та ПДВ – 322 249,75 гривень.
05.12.2019, керуючись частиною першою статті 108 Кодексу, на підставі відповідних заяв ДП “УБК” продовжено строк тимчасового ввезення на підставі вже нових договорів бербоут-чартеру, укладеного ДП “УБК” з новою фірмою – нерезидентом “AZZURILE LIMITED” (Кіпр) стосовно буксирів:
“Торнадо” (ІМО 8897526) від 01.11.2017 №AZ/UTC/TR/04 за МД типу ІМ 31 ДМ від 05.12.2019 №UA500120/2019/012030 із звільненням від сплати митних платежів у розмірі 2644234,55 грн. (код способу сплати “ 13” - “Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень” згідно графи 47 МД) - без сплати митних платежів;
“Туман” (ІМО 8932340) від 01.11.2017 №AZ/UTC/TM/03 за МД типу ІМ 3І ДМ від 05.12.2019 №UA500120/2019/012032 із звільненням від сплати митних платежів в розмірі 2644234,55 грн. (код способу сплати “ 13” - “Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень” згідно графи 47 МД) - без сплати митних платежів.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Генеральна декларація, подана 05.12.2023, дійсно міститься в матеріалах справи та підтверджує, що відповідне судно перебувало на митній території України на вказану дату. Цей документ складений відповідно до міжнародної форми General Declaration (FAL Form 1) і засвідчує прибуття судна в порт Рені під агентським супроводом компанії «CRANESHIP LLC.». Таким чином, на підставі цієї декларації можна зробити висновок про факт фізичного перебування судна в Україні у грудні 2023 року.
З приводу претензії відповідача щодо некоректності заповнення декларантом графи 30 ВМД, суд першої інстанції зазначив, що згідно абзацу першого правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (в редакції наказу Мінфіну від 29.06.2023 № 355), у графі зазначаються відомості про місце розташування товарів, у якому знаходяться (або з якого відправлятимуться) задекларовані товари. Конструкція даної норми не є імперативною, оскільки передбачає два варіанти заповнення. "Або" — це сурядний розділовий сполучник, що вказує на чергування або заміну одного з перелічених варіантів. Це означає, що у позивача був правомірний вибір щодо зазначення відомостей про місце розташування товарів.
Також вирішуючи справу суд першої інстанції зазначив, що покладання тягаря відповідальності на позивача за можливі порушення митного органу протягом 2017-2024 років є таким, що суперечить принципам адміністративного судочинства, таким як обґрунтованість, безсторонність (неупередженість), пропорційність (дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Колегія суддів не погоджується із вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII “Про державну службу” (далі Закон - №889-VIII) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Частиною 2 ст. 1 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Серед визначених Законом №889-VIII понять в статті 2 вказано, що посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
Вивчивши доводи сторін у апеляційному провадженні, колегія суддів констатує, що у сторін не існує спору щодо процедурних питань про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності, які встановлені статтями 64,65,69,71,73,75-78 Закону №889-VIII та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі - Порядок №1039).

Водночас на підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про можливість митного оформлення буксирів в режимі реекспорт за умови їх фактичної відсутності на митній території Украйни та правомірність оформлення митних декларацій, зокрема заповнення інформації у пунктах відповідних декларацій.
Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із таких міркувань.
Як було зазначено вище, наказом відповідача №22-дс від 15.04.2025 “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ” за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 6, 7, 8 та останнього абзацу частини першої статті 8 Закону України “Про державну службу”, своїх посадових обов`язків, передбачених пунктом 1 розділу 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці, затвердженої 30.01.2024 в.о. начальника Одеської митниці Сергієм Гринчишиним, що призвело до порушення вимог частини третьої статті 321, частини третьої статті 247, частини першої статті 87 Митного кодексу України, застосувати до головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани.
Згідно з частиною першою статті 112 Митного Кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі – Митний кодекс, Кодекс) митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частинами третьою та п`ятою цієї статті.
Відповідно до статті 85 Кодексу реекспорт - це митний режим, відповідно до якого товари, що були раніше ввезені на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивозяться за межі митної території України без сплати вивізного мита та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 86 Кодексу митний режим реекспорту може бути застосований до товарів, які при ввезенні на митну територію України мали статус іноземних та були поміщені у митний режим тимчасового ввезення та вивозяться за межі митної території України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування та зберігання, а також змін, що допускаються у разі використання таких товарів у митному режимі тимчасового ввезення.
Відповідно до частини четвертої статті 86 Кодексу для поміщення товарів у митний режим реекспорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:
1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;
2) надати митному органу документи та відомості, необхідні для ідентифікації товарів, що реекспортуються;
3) у випадках, встановлених законодавством, подати митному органу дозвіл на проведення зовнішньоекономічної операції з реекспорту цих товарів.
Згідно з частинами 1-3, 7-9 статті 87 Кодексу застосування митного режиму реекспорту можливе за умови ідентифікації митним органом товарів, заявлених у цей режим, як таких, що були раніше ввезені на митну територію України.
Для товарів, що ввозяться з наміром подальшого реекспорту, засоби забезпечення ідентифікації можуть бути застосовані на момент їх ввезення на митну територію України.
Для забезпечення ідентифікації товарів, що реекспортуються, можуть застосовуватися засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу.
Декларування товарів у митний режим реекспорту може здійснюватися у будь-якому митному органі, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Товари, що реекспортуються, можуть вивозитися за межі митної території України однією чи кількома партіями. Допускається вивезення товарів, що реекспортуються, за межі митної території України не через той митний орган, через який товари ввозилися на цю територію.
Замість митної декларації для декларування у митний режим реекспорту упаковок, контейнерів, піддонів та транспортних засобів комерційного призначення використовуються документи, що підтверджують попереднє ввезення зазначених товарів на митну територію України.
Згідно з частиною третьою статті 326 Кодексу крім засобів, визначених у частині другій цієї статті, для забезпечення ідентифікації товарів, що поміщуються у митний режим, можуть використовуватися маркування, у тому числі у вигляді мікро- або інших електронних пристроїв, або серійні номери, проставлені на товарах або їх частинах виробником, інші комерційні способи ідентифікації; експортні (імпортні) сертифікати; копії документів, на підставі яких митним органом було здійснено випуск товарів у попередній митний режим і які дають можливість однозначно ідентифікувати товари; інші подібні документи.
Відповідно до частини першої статті 73 Кодексу умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, якщо особа має намір неодноразово на одних і тих самих умовах тимчасово ввозити одні й ті самі товари на митну територію України з подальшим їх реекспортом, за заявою цієї особи митниця оформлення може надати дозвіл на неодноразове переміщення через митний кордон України цих товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення.
Засвідчена митним органом в установленому порядку копія МД, оформленої при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення, із записом митного органу про дозвіл на неодноразове переміщення їх через митний кордон України є підставою для вивезення з митної території України та ввезення на митну територію України товарів, задекларованих у цій МД, протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення.
Відповідно до частини першої статті 318 Кодексу митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Частиною третьою статті 321 Кодексу встановлено, що у разі вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України митний контроль розпочинається з моменту пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного оформлення та їх декларування в установленому цим Кодексом порядку.
Згідно з частиною третьою статті 247 Кодексу митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється в будь-якому митному органі з пред`явленням їх цьому органу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Вищезазначені вимоги стосуються у тому числі товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ідентифікація яких здійснюється без накладення пломб митних органів.
Крім того, згідно з частиною першою статті 247 Кодексу, митне оформлення здійснюється в місцях розташування відповідних підрозділів митних органів протягом робочого часу, встановленого для цих органів.
На підставі положень Митного кодексу України слід дійти висновку, що ідентифікація товарів для цілей застосування митного режиму реекспорту є обов`язковою умовою, і така ідентифікація може здійснюватися як фізично — шляхом безпосереднього огляду товару, так і документально — через надання належних ідентифікуючих матеріалів, однак лише за умови, що митний орган має реальну можливість перевірити відповідність заявленої у документах інформації фактичному об`єкту реекспорту. 
Згідно з загальним правилом, реекспорт можливий лише у випадку, коли митний орган може однозначно ідентифікувати товар як такий, що був раніше ввезений на митну територію України. Це передбачає наявність в митного органу повної й достовірної інформації, що дозволяє встановити тотожність об`єкта реекспорту з раніше ввезеним товаром з метою дотримання декларантом вимог пункту 2 частини першої статті 86 Кодексу, а саме вивезення суден у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України. 
Таке встановлення можливе або шляхом безпосереднього огляду, або через аналіз достовірних документів за умови, що сам товар перебуває під митним контролем та митниця має можливість перевірити фактичність та відповідність поданої документації. Документальна ідентифікація товару, як окремий допустимий спосіб підтвердження його тотожності з раніше ввезеним об`єктом, можлива лише за умови, що митний орган має реальну можливість звірити подані документи з самим товаром — тобто здійснити перевірку не лише формально, а й фактично. 
Відповідно пункту 1.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №631 (далі – Порядок) митні органи здійснюють митні формальності, передбачені Порядком, у зонах діяльності, визначених для таких митних органів, за винятком випадків, коли відповідно до частини третьої статті 247 Кодексу, митні формальності можуть виконувати посадові особи підрозділу митних компетенцій інших митниць.
Зони діяльності митних постів, як митних органів відповідно статті 547 Кодексу, визначається положеннями про митні пости.
Як було встановлено вище 30.04.2024, як завершення митного режиму тимчасового ввезення, оформлено МД типу ЕК 11 АА №24UA500410000367U4 на товар “Плавучій засіб - морський буксир - кантовщик “Торнадо”, що був у використанні...” та №24UA500410000369U2 на товар “Плавучій засіб - морський буксир - кантовщик “Туман”, що був у використанні...”.
Строк тимчасового ввезення зазначених товарів до 30.04.2024 згідно наданих дозволів за заявами від 17.03.2023 №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 та №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26.
Для митного оформлення до вказаної МД були подані: Інвойс №0312/1 від 03.12.2019;Доповнення до договору №4 від 03.03.2023;Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 №050424-001; Договір бербоутного чартера №AZ/UTC/TR/04 від 01.11.2017;Класифікаційне свідоцтво №311-03166-20 від 07.05.2020; Лист місця знаходження №03-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Торнадо” знаходиться в порту Варна (Болгарія); Обмірне свідоцтво №105-1-0632-09 від 31.07.2009; Постанову Одеського окружного адміністративного суду №815/4718/16 від 20.10.2016; Заява ДП “УБК” №999/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024; - МД типу ІМ 31 АА від 15.02.2017 № 500040605/2016/007281 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
Відповідно для митного оформлення МД типу ЕК 11 АА від 30.04.2024 №24UA500410000369U2 (буксир “Туман”) були подані: Інвойс №0312/2 від 03.12.2019; Доповнення до договору №4 від 03.03.2023; Договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 05.04.2024 №050424-001; Договір бербоутного чартера №AZ/UTC/TM/03 від 01.11.2017; Класифікаційне свідоцтво № 311-03189-20 від 07.05.2020;Лист місця знаходження № 04-1501 від 15.01.24 про те, що буксир “Туман” знаходиться в порту Варна (Болгарія); Обмірне свідоцтво № 105-1-0639-09 від 31.07.2009; Заява №1000/ЗЕД/7.10-28.2/26 від 17.03.2023 з відміткою митного органу про надання дозволу на продовження строку тимчасового ввезення до 30.04.2024;митна декларація типу ІМ 31 АА від 01.02.2017 № 500040605/2016/007280 із відмітками митного органу щодо дозволу на неодноразове переміщення на підставі пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.
Також до зазначених документів було поданоГенеральну декларацію від 05.12.2023, котра підтверджує, що відповідне судно перебувало на митній території України на вказану дату. Цей документ складений відповідно до міжнародної форми General Declaration (FAL Form 1) і засвідчує прибуття судна в порт Рені (м.Рені) під агентським супроводом компанії «CRANESHIP LLC». 
Вирішуючи справу колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що Генеральна декларація, подана 05.12.2023, дійсно міститься в матеріалах справи та підтверджує, що відповідне судно перебувало на митній території України на вказану дату. Цей документ складений відповідно до міжнародної форми General Declaration (FAL Form 1) і засвідчує прибуття судна в порт Рені під агентським супроводом компанії «CRANESHIP LLC». 
Відтак, на підставі цієї декларації можна зробити висновок про факт фізичного перебування судна в Україні у грудні 2023 року, водночас Генеральна декларація фіксує факт прибуття судна в конкретний порт у певну дату, але не забезпечує безперервності митного контролю чи фізичної присутності товару на митній території станом на момент оформлення реекспорту. 
У даній справі це має критичне значення: судно було задеклароване на реекспорт 30.04.2024, однак на той момент фізично перебувало в Болгарії, що підтверджується навігаційними даними з відкритих джерел, а також листами №03-1501 від 15.01.2024, №04-1501 від 15.01.2024.
Тобто, митниця не мала об`єктивної можливості провести ідентифікацію цього товару в момент подання декларації, що суперечить імперативним вимогам частини першої статті 87 Кодекс. 
Таким чином, навіть якщо Генеральна декларація свідчить про те, що судно колись перебувало на митній території України, вона не виконує функцію доказу ідентичності конкретного товару на момент його повторного вивезення та не відповідає критерію достовірності доказів (ст. 75 КАС України). 
Це, своєю чергою, виключає можливість правомірного застосування митного режиму реекспорту, для якого ідентифікація товару є обов`язковою юридичною передумовою. 
Тому використання Генеральної декларації як єдиного доказу попереднього ввезення не може вважатися достатнім та достовірним, а сама декларація — належним (допустимим) документальним підтвердженням для цілей ідентифікації у сенсі статті 87 Кодексу. 
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком відповідача, що митне оформлення буксирів “Туман», “Торнадо” в режимі реекспорт без пред`явлення їх до митного контролю здійснено всупереч вимог чинного законодавства, оскільки на час оформлення митних декларацій вони знаходилось поза межами митної території України. 
Також відповідач стверджує, що графа 30 МД заповнена з порушеннями вимог правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, а саме в графі зазначено “пункт пропуску “Усть-Дунайський морський торговельний порт”, хоча фактично товар знаходиться за межами митної території України.
Так, згідно абзацу першого правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (в редакції наказу Мінфіну від 29.06.2023 № 355), у графі зазначаються відомості про місце розташування товарів, у якому знаходяться (або з якого відправлятимуться) задекларовані товари.
Вирішуючи справу суд першої інстанції зазначив, що конструкція абзацу першого правил заповнення графи 30 митної декларації глави 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (в редакції наказу Мінфіну від 29.06.2023 № 355), у графі зазначаються відомості про місце розташування товарів, у якому знаходяться (або з якого відправлятимуться) задекларовані товари не є імперативною, оскільки передбачає два варіанти заповнення. "Або" — це сурядний розділовий сполучник, що вказує на чергування або заміну одного з перелічених варіантів. Отже пославшись на правовий висновок Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №815/1554/17, зазначив що у позивача був правомірний вибір щодо зазначення відомостей про місце розташування товарів.
Колегія суддів не погоджується із таким висновкам з огляду на таке.
По-перше, правомірний вибір щодо зазначення відомостей про місце розташування судна, у даному випадку у деклараціях зазначено місце розташування судна «Усть-Дунайський морський торгівельний порт, а фактичне місцезнаходження суден - м. Варна, Болгарія, не звільняє позивача, котрий прийняв ці митні декларації перевірити наведену інформацію на відповідність фактичним обставинам. 
По-друге, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що для відповіді на це питання необхідно здійснити тлумачення відповідних норм права. Проте способи тлумачення норм права не можна використовувати ізольовано один від одного. Колегія суддів наголошує на тому, що надання переваги словесно-граматичному (буквальному) трактуванню норм законодавства без одночасного цільового (телеологічного) їх тлумачення не дозволить встановити зміст, а також мету та практичне значення існування тієї чи іншої норми у законодавстві. Це може призвести до значних та невиправданих ускладнень у правозастосовній практиці. Тому задля досягнення мети тлумачення правових норм доцільно використовувати способи тлумачення в їхній сукупності та комплексному взаємозв`язку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к).
Тому, доцільним у даному випадку є використання словесно-граматичного тлумачення із застосуванні цільового (телеологічного), внаслідок чого наведені способи тлумачення дозволяють зробити висновки, що вжитий законодавцем роз`єднувальний сполучник «або» виділяє дві окремі підстави для належного митного оформлення суден:
1) про місце розташування суден;
2) місця з якого відправлятимуться судна.
При цьому, обидва місця повинні бути на митній території України.
Колегія суддів наголошує, що наявність у главі 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 двох окремих місць для митного оформлення, які відокремлені сполучником «або», покладає обов`язок на декларанта зазначити виключно одне із двох зазначених вище місць та, відповідно, обов`язок на позивача щодо прийняття (перевірки) такої інформації. 
Водночас, зазначення одного із цих місць має відповідати фактичним обставинам.
А відтак, прийняття митної декларації, в якій зазначено пункт пропуску транспортних засобів (морських суден), що на момент митного оформлення не відповідало дійсності, є порушенням чинного законодавства.
Поміж тим, апеляційний суд зауважує, що наведені вище місця розташування /місце відправлення транспортних засобів (суден) визначені законодавцем виключно з метою належної ідентифікації судна (стаття 87 Кодексу) та необхідністю перевірки дотримання декларантом, (особою, яка ввезла вищевказані транспортні засоби) вимог пункту 2 частини 1 статті 86 Кодексу, а саме вивезення транспортних засобів (суден) у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України.
За наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з позицією Одеської митниці про те, що графа 30 митної декларації повинна містити інформацію про місце фактичного розташування товарів, які підлягають декларуванню, тобто має містити відомості про місце розташування товарів, у якому вони фактично знаходяться або з якого будуть відправлятися. 
Таким чином, графа 30 повинна правдиво відображати географічну і фактичну прив`язку товару до певного митного контролю, що забезпечує законність та контрольованість митної процедури. 
У справі що розглядається, інформація у відповідних митних деклараціях, зокрема у графі 30 - місце розташування товару — із застосуванням додаткової інформації зазначено: «Див.доп» ( а.с. 133-134,166-167, т.2), зазначено пункт пропуску «Усть-Дунайський морський торгівельний порт», що не відповідає фактичному місцезнаходженню суден-буксирів на момент подання декларації на реекспорт. 
Як підтверджується матеріалами справи, на дату подання декларації (30.04.2024) морські буксири вже тривалий час перебували за межами митної території України — у порту м. Варна, Болгарія. 
Відтак, колегія суддів зазначає, що вказані у деклараціях відомості не лише не є достовірними, а й створюють штучне враження про наявність товару в межах контролю митного органу, що прямо суперечить як нормам Митного кодексу України, так і згаданому Порядку заповнення декларацій. 
Ба більше, відповідно до положень частини сьомої статті 247 Митного кодексу України, митне оформлення можливе лише за умови перебування товарів у зоні митного контролю в зоні діяльності митного органу, якому подано митну декларацію. У випадках, коли товари перебувають у зоні контролю, але поза місцем розташування митного органу, оформлення допускається лише за умови подання декларантом письмового звернення та — у разі експорту — надання доказів сплати за виконання митних формальностей поза межами розташування митного органу, відповідно до частини восьмої статті 247 Митного Кодексу України. 
Однак, у спірному випадку, жодна з вищевказаних умов не дотримана. 
По-перше, самі товари фізично були за межами митної території України. 
По-друге, задеклароване місце перебування у графі 30 не відображало реальну ситуацію та фактичне місцезнаходження буксирів, а отже, унеможливлювало проведення належного митного контролю. 
По-третє, відсутні дані про подання письмового звернення декларанта та сплату послуг відповідно до вимог статті 247 Кодексу, що свідчить про недотримання процедури митного оформлення. 
Таким чином, некоректне заповнення графи 30 митної декларації у поєднанні з відсутністю товару на митній території та недотриманням вимог частин сьомої і восьмої статті 247 Кодексу, позбавляє митницю можливості здійснити відповідний контроль та ставить під сумнів правомірність здійснення реекспорту в цілому. 
Така декларація не може вважатися дійсною і не створює правових підстав для завершення митного режиму реекспорту.
Означене, у своїй сукупності, є відповіддю на доводи позивача щодо можливості оформлення позивачем спірних суден у режимі реекспорту.
При цьому апеляційний суд зазначає, що умовна кваліфікація дії позивача, який допустив випуск буксирів у режимі реекспорту, фактично призвели до неможливості проведення митницею перевірки щодо законності їх перебування у режимі тимчасового ввезення та належності виконання платіжних зобов`язань, оскільки після випуску судна вибули з-під митного контролю й перебували за межами території України, що унеможливило застосування передбачених Митним кодексом України контрольних процедур і донарахування митних платежів, які підлягали б стягненню у випадку своєчасної перевірки висловлена виключно в Акті про результати фактичної перевірки від 03.03.2025 ( а.с.61-87,т.2).
Проте наведені вище висновки(кваліфікація дій) не знайшли свого відображення в Поданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці від 10.04.2025 ( а.с.27-52,т.1) за пропозицією якого відповідачем прийнято оспорене рішення про застосування дисциплінарної відповідальності.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці про наявність складу дисциплінарного проступку у діях позивача.
В канві наведеного, колегія суддів звертає увагу на аргументи відповідача про підтвердження усталеної практики митного органу щодо цього спірного питання.
Зокрема, відповідач зазначив, що у січні 2024 року структурні підрозділи Одеської митниці — митний пост № 1 «Чорноморськ» та митний пост № 1 «Південний-порт» (пункт контролю «Візирка») — неодноразово фіксували відмови у митному оформленні морських буксирів у режимі реекспорту шляхом внесення карток відмов до ЄАІС Держмитслужби. Зміст цих рішень є однорідним: інспектори послідовно виходили з того, що за частиною третьою статті 321 МКУ митний контроль при вивезенні товарів розпочинається лише з моменту пред`явлення товарів для митного оформлення та їх декларування, а згідно з частиною третьою статті 247 МКУ оформлення здійснюється у місцях (зонах) Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.10.2025 16 митного контролю відповідного органу. За відсутності фактичного пред`явлення судна у зоні контролю та/або належного пакета документів оформлення є неможливим, а належною процесуальною дією є оформлення картки відмови. Ця логіка чітко простежується у картці відмови від 16.01.2024 № UA500110/2024/278 (ВМО № 1 МП «Чорноморськ», пункт пропуску «Чорноморський рибний порт»), де прямо процитовано: «Згідно з частиною третьою статті 321 Митного кодексу України… у разі вивезення товарів… митний контроль розпочинається з моменту пред`явлення товарів… та їх декларування в установленому порядку». Тотожна правова мотивація міститься і в картці відмови від 15.01.2024 № UA500110/2024/263 (той самий підрозділ), а також у картці відмови від 16.01.2024 № UA500110/2024/277: інспектори щоразу фіксували відсутність необхідних передумов для початку митного контролю та завершення оформлення, підкреслюючи вимогу про фактичне пред`явлення судна у зоні контролю саме компетентного поста. Аналогічну позицію послідовно займав і митний пост «Південний-порт» (пункт контролю «Візирка»). Так, карткою відмови від 19.01.2024 № UA500130/2024/1777 зазначено: «Не виконано умови поміщення товарів у режим реекспорту, а саме: частиною третьою статті 321 Митного кодексу встановлено… [початок контролю з моменту пред`явлення], відповідно до частини третьої статті 247 МКУ митне оформлення здійснюється у місцях, зони митного контролю яких охоплюють такі місця оформлення». Тим самим інспектор підтвердив, що без пред`явлення судна у належній зоні митного контролю оформлення є юридично заблокованим. У подальших відмовах цього ж поста обставини конкретизовано ще детальніше. 
Також, відповідач акцентує увагу на усталеному підході митниці до подібних до спірних правовідносин. Як зазначає митниця, у картці відмови від 19.01.2024 № UA500130/2024/1838 зафіксовано фактичний дефект місця: плавучий засіб перебуває поза зоною митного контролю поста «Південнийпорт» (із посиланням на графу 30, маршрути та пункт пропуску «Ізмаїльський морський торговельний порт» / ВМО № 1 МП «Ізмаїл»). Одночасно інспектор послався на дані ЄАІС Держмитслужби про відсутність інформації щодо строку зворотного ввезення/вивезення та на ненадання документів (зокрема за формою 101 ФК), що також унеможливлювало оформлення. Ідентичний підхід відтворено у картках відмови від 19.01.2024 № UA500130/2024/000130 та від 19.01.2024 № UA500130/2024/000129: у них повторено ключові для реекспорту дефекти — неперебування судна в зоні митного контролю «Південний-порт», брак підтверджень строків зворотного ввезення/вивезення та продовження, а також наявність даних про оформлення в іншому митному органі, що виключало можливість паралельного або альтернативного оформлення без належного процесуального врегулювання. Ще одна відмова — картка від 19.01.2024 № UA500130/2024/1778 — окремо підкреслює, що «не виконано умови поміщення товарів у режим реекспорту», із прямими посиланнями не лише на частину третю статті 321 та частину третю статті 247 МКУ, а й на підзаконні приписи щодо оформлення (зокрема, Порядок заповнення митних декларацій за наказом Мінфіну № 1372/1268), які визначають спосіб фіксації відмови та перелік відомостей/документів, необхідних для законного завершення реекспорту. 
Таким чином, за твердженням відповідача, у січні 2024 року двома різними постами однієї митниці сформовано однорідну адміністративну практику: за відсутності судна у зоні контролю, за відсутності підтверджень строків зворотного ввезення (та їх продовження), за ненадання необхідних документів або за наявності слідів оформлення в іншому органі — обов`язково виноситься картка відмови у митному оформленні. Системність цієї практики підтверджена Актом фактичної перевірки, у якому зазначено, що структурні підрозділи Одеської митниці у тотожних обставинах неодноразово відмовляли у митному оформленні буксирів у реекспорті, фіксуючи рішення саме у формі карток відмов до ЄАІС. 
У призмі наведеної адміністративної практики, звертає на себе увагу ідентичність правового режиму (реекспорт), предмета оформлення (морські буксири) й правової бази (ч. 3 ст. 321 та ч. 3 ст. 247 Кодексу): відмови різних інспекторів спираються на ті самі норми і констатують ті самі факти — відсутність пред`явлення у належній зоні контролю та/або відсутність необхідних підтверджень і документів. 
Апеляційний суд зазначає, що у цьому контексті позивач, діючи як уповноважений інспектор митниці, не мав ані процесуальної, ані матеріальної дискреції відходити від наведеної правозастосовної моделі. 
Частина перша статті 11 Кодексу визначає, що митний контроль здійснюється для забезпечення дотримання законодавства, а конституційний принцип законності (стаття 19 Конституції України) зобов`язує посадову особу діяти лише на підставі, у межах і в спосіб, передбачені законом. За відсутності судна у зоні митного контролю компетентного поста, без підтверджених строків зворотного ввезення/ вивезення і належного документального забезпечення, початок митного контролю є юридично неможливим (ч. 3 ст. 321 МКУ), а відтак неможливе і митне оформлення у розумінні ч. 3 ст. 247 МКУ.
Єдиною правильною процесуальною дією у таких умовах є винесення картки відмови із конкретизацією підстав та вказівками на спосіб їх усунення. 
Отже, беручи до уваги послідовну практику відмов відповідача у подібних правовідносинах, зафіксовану картками відмови від 15–19.01.2024 (зокрема, № UA500110/2024/263, № UA500110/2024/277, № UA500110/2024/278, № UA500130/2024/1777, № UA500130/2024/1838, № UA500130/2024/1778, № UA500130/2024/000130, № UA500130/2024/000129) (див. а.с.140-150, т.3) а також однорідність фактів і норм, позивач був зобов`язаний діяти так само і видати картку відмови у митному оформленні. 
Апеляційний суд зазначає, що невчинення цього юридично зобов`язуючого акту, за наявності тих самих перешкод, означає відступ від єдиних правил застосування Митного кодексу України, створює вибірковість правозастосування та не відповідає завданням митного контролю. 
Поряд з цим, формально є правильним висновок суду першої інстанції про те, що на час виконання митних формальностей у головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста “Придунайський” Одеської митниці Володимира Крикуна не було інформації щодо проведення заходів доведених до митних постів “Чорноморськ”, “Одеса-порт”, “Південний-порт” листом від 05.03.2024 №19-02/9908.
Також, суд першої інстанції, пославшись на обов`язковість рішень Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 у справі №815/4718/16 та від 28.10.2016 у справі №815/4966/16, правильно виснував, що позивач цілком правомірно зазначив спосіб платежу “13” у графі 47 – “Звільнення від сплати митних платежів на підставі судових рішень”.
Проте, апеляційний суд вказує, що наведені висновки суду першої інстанції не стосуються предмету позову, адже ці претензії перевіряючих містились у Акті перевірки, однак відсутні у Поданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці від 10.04.2025 ( а.с.27-52,т.1).
Аналогічний висновок суд апеляційної інстанції робить відносно висновків суду першої інстанції про неможливість проведення заходів у відповідності до вимог статей 345-354 Кодексу з урахуванням вимог норм підпункту 102.2.1 пункту 102.3 Податкового кодексу України стосовно дотримання ДП “УБК” вимог законодавства України з питань митної справи, позаяк, суд першої інстанції фактично виснував, що у разі проведенні відповідної перевірки, висновки контролюючого органу призвели б до відсутності порушення.
Окрім того, такі висновки суду першої інстанції виходять за межі предмету спору у даній справі, зокрема дотримання позивачем митних процедур під час оформлення суден у режим реекспорту та відносно правового становища інших осіб, котрі не є учасниками цієї адміністративної справи.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Таким чином, підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів зазначає, що притягнення головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Придунайський» Одеської митниці ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі наказу Одеської митниці від 15.04.2025 №22-дс здійснено обґрунтовано та правомірно, підстави для визнання вказаного наказу незаконним та скасування в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити. 
З огляду на задоволення апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 420/15273/25 – скасувати, ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення тексту повного судового рішення – 26.12.2025.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик