Номер провадження: 22-ц/813/5848/25 
Справа № 522/14940/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Керуюча компанія КОЇН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлових послуг,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Керуюча компанія КОІН» заборгованість за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 152 413,05 грн. та судові витрати.
Позовна заяви обґрунтована тим, що Приватне підприємство «Керуюча компанія КОІН» на підставі: Договору компенсації експлуатаційних витрат за комунальні послуги № б/н від 01.12.2021 року; Договору поруки № 316 від 15.02.2023 року; Договору поруки № ДП 14-23 від 15.02.2023 року; Договору поруки № 01/15 від 15.02.2023 року; Договору поруки № 1 від 28.06.2023 року здійснює управління комплексом «Maristella Marine Residence», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацці, 2-А.
ОСОБА_1 є власником приміщення №506, загальною площею 176,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та користується наданими послугами, але не оплачує їх, в результаті чого, за період з 01.11.2021 року по 31.05.2023 року у нього утворилась заборгованість, яка становить 152 413,05 грн. Оскільки, станом на дату подачі даного позову заборгованість відповідача за надані житлово-комунальні послуги не погашена, позивач просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилався на відсутність належних та допустимих доказів з боку позивача, відсутність укладеного між сторонами належним чином договору про надання житлово-комунальних послуг, комплекс не має статусу житлового будинку, укладені договори з позивачем та іншими суб`єктами не впливають на відносини щодо обов`язку відповідача сплачувати кошти на користь позивача, та необґрунтованістю витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2025 року позов ПП «КК «КОЇН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлових послуг задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «КК «КОІН» борг у розмірі 152 413 гривень 05 копійок за надання житлово-комунальних послуг. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «КК «КОІН» витрати по сплаті судового збору 2684 гривень та витрати позивача на правову допомогу адвоката в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що, зокрема, договір про надання послуг та відшкодування комунальних витрат, який укладений ПП «КК «КОІН» та ОСОБА_1 , не підписаний відповідачем і не мають прізвище, ім`я та по батькові споживача

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 є власником приміщення №506, загальною площею 176,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №337350069 від 28.06.2023 року.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності ПП «Керуюча компанія КОІН», крім іншого, є комплексне обслуговування об`єктів.
01 грудня 2021 року між підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Балансоутримувач) та ПП «Керуюча компанія КОІН» (Управитель) було укладено договір компенсації експлуатаційних витрат за комунальні послуги, згідно якого (п. 1.1.) Балансоутримувач зобов`язується забезпечувати експлуатаційне користування комунальними послугами на Об`єкті, а Управитель зобов`язується компенсувати Балансоутримувачу експлуатаційні витрати за відповідні комунальні послуги у строк та на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.2.1 Управитель компенсує Балансоутримувачу спожиті комунальні послуги виставлених рахунків та передоплату за комунальні послуги, шляхом безготівкового перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок Балансоутримувача. Оплата здійснюється протягом трьох банківських днів щомісячно з моменту отримання рахунків, які виставляються Балансоутримувачем.
Згідно з розділу 3 (п. 3.1.) Балансоутримувач зобов`язується:
п. 3.1.1. Забезпечити на Об`єкті експлуатаційне користування комунальними послугами;
п. 3.1.2. Інформувати Управителя про зміну тарифів на комунальні послуги.
п. 3.1.3. Щомісячно виставляти Управителю рахунок (рахунки) на сплату комунально-експлуатаційних витрат за комунальні послуги та калькуляцію фактичних затрат.
п. 3.1.4. Повідомляти Управителя про зміну своїх поштових, банківських реквізитів, необхідних для належного виконання умов цього Договору.
Згідно розділу 3 (п. 3.2.) Управитель зобов`язується:
п. 3.2.1. Дотримуватись вимог установлених правил користування внутрішніми мережами приміщень Об`єкту та технічними умовами підключення.
п. 3.2.2. Не допускати перевантаження мереж та виключити інші дії, що можуть порушувати нормальну експлуатацію приміщень Об`єкту.
п. 3.2.3. Своєчасно інформувати Балансоутримувача про виявлені неполадки та недоліки
п. 3.2.4. Самостійно усувати виявленні неполадки та недоліки внутрішніх мереж обладнання з можливістю залучення відповідних підрядників за власним вибором.
п. 3.2.5. Укладати договори на обслуговування внутрішніх та внутрішньомайданчикових мереж, обладнання, ліфтів, охорону, надання послуг з вивозу сміття та інші договори необхідні для безперебійної та належної експлуатації Об`єкту.
Згідно з п. 5.1. Управитель компенсує Балансоутримувачу експлуатаційні витрати за комунальні послуги згідно показників відповідних лічильників та тарифів, діючих на момент використання відповідної послуги.
Відповідно до п. 7.1., 7.3. Договір починає свою дію від дати його підписання Сторонами та діє до грудня 2022 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, він вважається продовженим на кожен наступний календарний рік і на тих самих умовах.
15 лютого 2023 року між ТОВ «Інфокс» (Кредитор) та ПП «Керуюча компанія КОІН» (Поручитель) та підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Боржник) укладено договір поруки № 316, згідно якого поручитель зобов`язується (п. 1.2.) нести відповідальність лише за можливе невиконання Боржником його основного грошового зобов`язання по розрахункам за спожиті послуги водопостачання і водовідведення за Договором на послуги водопостачання і водовідведення № 37745 від 16.11.2021 року і не відповідає перед Кредитором за шкоду, завдану невиконанням такого основного зобов`язання, а також не сплачує Кредитору неустойку, якщо вона підлягатиме сплаті Боржником за порушення його зобов`язання.
15 лютого 2023 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» (Поручитель), АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (Кредитор) та підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Боржник) укладено договір поруки № ДП 14-23, згідно якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку «Боржником» щодо розрахунку згідно Договору про розподіл електричної енергії, що передбачено п. 2 цього Договору. Під Основним договором в цьому Договорі розуміють Договір про розподіл електричної енергії № 244-1 від 22.04.2019 року, укладеного між Кредитором та Боржником.
15 лютого 2023 року між ТОВ «Енергетичне партнерство» (Кредитор), ПП «Керуюча компанія КОІН» (Поручитель) та підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Боржник) укладено договір поруки № 01/15, згідно якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку «Боржником» щодо здійснення оплати за послуги передбаченими Договором про постачання електричної енергії споживачу № 01/07-21 від 01.07.2021 року з усіма змінами та доповненнями до нього.
28 червня 2023 року між Підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Боржник), ПП «Керуюча компанія КОІН» (Поручитель) та ТОВ «Одесагаз-постачання» (Кредитор) укладено договір поруки № 1.
Також вбачається, що 01 грудня 2021 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Управитель) було укладено договір № 01/12-02 про надання послуги з управління багатоквартирними будинками, згідно якого управитель зобов`язується надавати Замовнику послуги з управління багатоквартирними будинками, які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , ЖК «Малинки» та м. Одеса, вул. Бернардацці, буд.2-А, комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
01 грудня 2021 року між ТОВ «БМК «ЗЕВС» (Виконавець) та ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) було укладено договір № 0151/21-ТО про обслуговування системи пожежної сигналізації, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з технічного обслуговування системи пожежної сигналізації на об`єкті «Maristella Marine Residence», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацці, 2-А.
01 грудня 2021 року між ПП «Охоронна агенція «Фенікс» (Виконавець) та ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) було укладено договір № 01122021/3-ФО про надання охоронних послуг, згідно якого Охорона надає Замовнику послуги з охорони майна Замовника та запобігання розкрадань на об`єктах, зазначених у Додатку № 1.
20 травня 2022 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) та ПП «Гідромонтаж 1» (Виконавець) було укладено договір №20/01-2022-1 про проведення робіт з розконсервування, запуску басейнів та підготування до експлуатаційного періоду, згідно якого виконавець надає послуги замовнику з проведення налагоджувальних робіт до експлуатаційного періоду 3-х басейнів, протягом встановленого цим договором , що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацці, 2-А у копмлексі «Maristella Marine Residence».
29 вересня 2022 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) та ТОВ «Перша Інженерна Компанія» (Підрядник) було укладено договір підряду № 0929-22/К на консервацію обладнання гидромодуля та водоохолоджуючої машини, згідно якого заявник доручає і оплачує, а підрядник проводить роботи з консервації Обладнання на об`єктів, роботи з консервації Обладнання виробляються за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацці, 2-А у комплексі «Maristella Marine Residence».
31 березня 2023 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» (Замовник) та ТОВ «Перша Інженерна Компанія» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з технічного обслуговування, перевірки працездатності, розконсервації та консервації обладнання відповідно до переліку, затвердженого в Додатку № 1.
Внаслідок неналежного виконання покладеного на відповідача обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, утворилася заборгованість по оплаті комунальних послуг за період з 01.11.2021 року по 31.05.2023 року, що становить 152 413,05 грн.
Згідно з бухгалтерської довідки ПП «Керуючої компанії КОІН» №56 від 30.06.2023 року відповідачу надавались наступні послуги: відшкодування експлуатаційних витрат на забезпечення постачання електроенергії (кв.м.), авансовий внесок за опалення, відшкодування комунальних витрат на забезпечення постачання води та водовідведення (кв.м.), послуга з забезпечення контролю доступу на територію ЖК, послуга з управління, сервісні послуги, відшкодування утримання котельної, опалення, опалення з/м, цільовий внесок.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.16 ЦК України).
Відповідно до положень ст.13, 41 Конституції України, ст.11, 319 ЦК України обов`язок власника (житлового чи нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку щодо утримання належного йому майна виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
За змістом ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.
Отже, власник нежитлового приміщення в багатоповерховому будинку також несе обов`язок з витрат на утримання цього приміщення.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до змісту ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ч.1 ст.901 та ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язання.
Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель та виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до ч.1, 2 ст.12 даного Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 року при розгляді справи №6-2951цс15 (пункти 19-20).
Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 року у справі №642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду доказів невідповідності якості наданих позивачем послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц.
Відповідно, між сторонами по справі склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу як власнику приміщення №506, загальною площею 176,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, як власник нежитлового приміщення.
Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02.10.2019 у справі №522/16724/16-ц.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
01 грудня 2021 року між підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ (Балансоутримувач) та ПП «Керуюча компанія КОІН» (Управитель) було укладено договір компенсації експлуатаційних витрат за комунальні послуги, згідно якого (п. 1.1.) Балансоутримувач зобов`язується забезпечувати експлуатаційне користування комунальними послугами на Об`єкті, а Управитель зобов`язується компенсувати Балансоутримувачу експлуатаційні витрати за відповідні комунальні послуги у строк та на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до актів №.№. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6. 1.7, 1.8, 1.9. від 01.12.2021 pоку, які є додатками до Договору компенсації експлуатаційних витрат за комунальні послуги від 01.12.2021 p., ПП «Керуюча компанія КОІН» прийняло наступні об`єкти комплексу «Maristella Marine Residence», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацці, буд. 2-А: мережі водопостачання, водовідведення, каналізацію, насосну станцію, електричні мережі (зовнішні/внутрішні прилади освітлення), мережі опалення, вентиляції та кондиціювання, молнієвідвід, антени, сигнальне обладнання, фасади, подвір`я та парковки, урни для сміття, лавки, зелені насадження, інформаційні таблички, флагшток, покрівлю.
Приватне підприємство «Керуюча компанія КОІН» на підставі: договору компенсації експлуатаційних витрат за комунальні послуги № б/н від 01.12.2021 року, Договору поруки № 316 від 15.02.2023 року; Договору поруки № ДП 14-23 від 15.02.2023 року; Договору поруки № 01/15 від 15.02.2023 року; Договору поруки № 1 від 28.06.2023 року здійснює управління житловим комплексом «Maristella Marine Residence», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ПП «Керуюча компанія КОІН» відповідно до Договору поруки №316 від 15.02.2023 є поручителем перед кредитором - ТОВ «Інфокс» за виконання боржником - підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за централізоване водопостачання та централізованого водовідведення; відповідно до Договору поруки № ДП 14-23 від 15.02.2023 р. є поручителем перед кредитором -AT «ДТЕК Одеські електромережі» за виконання боржником - підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ зобов`язання щодо здійснення оплати за послугу внаслідок перетікання реактивної електричної енергії та передоплати за послугу з розподілу; відповідно до Договору поруки № 01/15 від 15.02.2023 р. є поручителем перед кредитором - ТОВ «Енергетичне партнерство» за виконання боржником - підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді 'ГОВ зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за активну електричну енергію; відповідно до Договору поруки № 1 від 28.06.2023 р. є поручителем перед ТОВ «Одесагаз-постачання» за виконання боржником - підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ рішення Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 р. у справі № 916/2014/22 про затвердження мирової угоди, укладеної між підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ та ТОВ «Одесагаз-постачання». Предметом зазначеної мирової угоди є врегулювання спору у господарській справі № 916/2014/22. який виник між сторонами в результаті неналежного виконання підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ зобов`язань з оплати природного газу відповідно до Договору про постачання природного газу № 008903-ПР(2) від 01.04.2016 р.
З вищезазначених договорів вбачається, що позивач є поручителем перед кредиторами за виконання обов`язку підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ по розрахункам за спожиті послуги.
З метою належного виконання своїх обов`язків по утриманню та обслуговуванню прийнятих об`єктів комплексу «Maristella Marine Residence» ПП «Керуча компанія КОІН» було укладено: Договір № 0151/21-ТО від 01.12.2021 року про обслуговування систем пожежної сигналізації; Договір № 01/12-02 від 01.12.2021 року про надання послуги з управління багатоквартирними будинками; Договір № 01122021/3-ФО від 01.12.2021 року про надання охоронних послуг; Договір № 20/01-2022-1 від 20.05.2022 року на проведення робіт з розконсервування, запуску басейнів та підготування до експлуатаційного періоду; Договір підряду №0929-22/К від 29.09.2022 року на консервацію обслуговування гідромодуля та водоохолоджуючої машини; Договір № 0331-23/ТО від 31.03.2023 року про надання послуг з технічного обслуговування.
На підтвердження належного виконання обов`язків з боку ПП «Керуюча компанія КОІН» по вищезазначеним договорам, позивачем були надані докази, а саме: фільтрована виписка AT КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.01.2021 року по 10.07.2023 року стосовно сплати Підприємству «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ відшкодування за комунальні послуги та оренду землі; фільтрована виписка AT КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.01.2023 по 10.07.2023 стосовно сплати ТОВ «Інфокс» послуг водопостачання; фільтрована виписка AT КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.01.2023 року по 10.07.2023 року стосовно сплати AT «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» послуг з розподілу електричної енергії; фільтрована виписка за період з 01.01.2023 року по 10.07.2023 року стосовно сплати ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО» за активну електричну енергію.
Таким чином, ПП «Керуюча компанія КОІН» є Управителем будинку №2-А по вулиці Бернардацці в м. Одеса, який, з одного боку, взяв на себе зобов`язання щодо компенсації Підприємству «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ спожитих комунальних послуг згідно виставлених рахунків та передоплати за комунальні послуги, а з іншого боку, зобов`язання з утримання та обслуговування об`єктів комплексу «Maristella Marine Residence», прийнятих на підставі актів №.№. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9. від 01.12.2021 року.
ПП «Керуюча компанія КОІН» сприяє мешканцям будинку в отриманні житлово-комунальних послуг.
У справі наявні докази правовідносин між підприємством «Томатекс» у вигляді ТОВ та ПП «Керуюча компанія КОІН» щодо утримання та обслуговування об`єктів комплексу «Maristella Marine Residence».
Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання йому житлово-комунальних послуг. Посилання відповідача на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, відсутність у позивача повноважень на утримання будинку та надання послуг - спростовані наданим позивачем доказами.
Отже, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог ПП «Керуюча компанія КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, яка виникла у період з 01.11.2021 року по 31.05.2023 року, у розмірі 152 413,05 грн.

Задовольняючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу , суд першої інстанції послався на те, що 01 липня 2023 року між ПП «Керуюча компанія КОІН» та представником позивача був укладений договір №1 про надання правової допомоги.
25 липня 2023 року між позивачем та його представником був підписаний Акт №1 здавання-приймання виконаних робіт (послуг) про те, що адвокатом виконані, а Замовником прийняті роботи (послуги) з правової допомоги на виконання договору про надання правової допомоги №1 від 01.07.2023 року.
Відповідно до вказаного Акту та прибуткового касового ордеру №1 від 25.07.2023 року вартість послуг правової допомоги адвоката наданої позивачу становить 21 472,00 грн.
Оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи, не великий обсяг доказів та часу затраченого на складення процесуальних документів та участі у судових засіданнях, суд вважає, що надану правову допомогу слід зменшити до 10 000,00 грн.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції в цій частині погодитись не можна з огляду на таке.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року у справі №329/766/18 та від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
Так, предметом договору №1 про надання правової допомоги від 01.07.2023, укладеного між ПП «КК «КОІН» як клієнтом, та адвокатом Макаренком В.С. є взяття на себе зобов`язань оплатити замовлення у порядку та у строк обумовлені сторонами.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. у разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України), тому посилання суду першої інстанції у частині ненадання доказів оплати таких витрат є неспроможними.
Так, при визначенні суми відшкодування колегія суддів виходить з критерію реальності адвокатських витрат, а саме встановлення їхньої дійсності, що підтверджується поданням суду першої інстанції процесуальних документів під час розгляду даної справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем також надано додаткову угоду №1 до договору №1 від 01.07.2023 про надання правової допомоги, згідно із якого надано такий об`єм послуг:
1)консультація Замовника з приводу обрання способу захисту прав та законних інтересів та звернення до суду із позовною заявою – 1 год, 2684 гривні;
2)ознайомлення та копіювання з документами для додатку до позовної заяви– 1 год, 2486 гривень;
3)огляд законодавства, що регулює спірні правовідносини та ознайомлення з правовими позиціями судів вищих інстанції у спірних відносинах в аналогічних справах – 1 год, 2684 гривні;
4)узгодження обраної схеми захисту з Замовником – 1 год, 2684 гривні;
5)підготовка та подання до суду позовної заяви – 3 год, 8052 гривні;
6)участь у судовому засіданні з урахуванням витраченого часу на дорогу до суду і очікування в суді – 1 год, 2684 гривні.
Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 21472 гривень.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Щодо «консультація Замовника з приводу обрання способу захисту прав та законних інтересів та звернення до суду із позовною заявою», «ознайомлення та копіювання з документами для додатку до позовної заяви», «огляд законодавства, що регулює спірні правовідносини та ознайомлення з правовими позиціями судів вищих інстанції у спірних відносинах в аналогічних справах, «узгодження обраної схеми захисту з Замовником»,то колегія суддів вважає, що такі дії є частиною такої правничої допомоги як підготовка та подання до суду позовної заяви, яка вже включена до переліку та враховується судом.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування адвокатських витрат у сумі 10 000 грн не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому заява підлягає частковому задоволенню та стягненню у розмірі 8052 грн з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Посилання в апеляційній скарзі, що договір про надання послуг та відшкодування комунальних витрат, який укладений ПП «КК «КОІН» та ОСОБА_1 , не підписаний відповідачем і не мають прізвище, ім`я та по батькові споживача, то колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду доказів невідповідності якості наданих позивачем послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.
Крім того, згідно з розрахунку заборгованості відповідач частково здійснював оплату за отримані послуги, що підтверджує визнання ним свого обов`язку оплачувати надані послуги.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, однак суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині розміру на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому вона підлягає зменшенню.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Колегія суддів зазначає, що з врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість виготовлення повного судового рішення у строки, передбачені національним законодавством, а також застосування стабілізаційних графіків відключення світла, апеляційної інстанції було здійснено виготовлення повного тексту судового рішення 24 грудня 2025 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2025 року змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 10 000 гривень до 8052 гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева