Справа № 752/24067/25 
Провадження №: 3/752/97/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року          м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Токман Ю.Ф., за участю захисника Покутнього О. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, РНКОПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 09 вересня 2025 року о 23:20 год. у м. Києві на вул. Гетьмана Павла Скоропадського, керував транспортним засобом «BMW X1», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотань не направив. Захист його інтересів здійснювала адвокат Покутній О. М.
У судовому засіданні захисник Покутній О. М. не заперечував проти здійснення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 . Подав клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п. 8, п. 9 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі був встановлений лікарем-наркологом без проведення лабораторних досліджень. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заперечував, при цьому вважав недоведеним допустити доказами те, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 449014 від 10.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; результати аналізу приладу «Drager», проведеного на місці зупинки, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп`яніння з кількісним показником 1.02 проміле; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; висновок № 004482 КНП «Київської міської наркотичної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 10.09.2025 року, відповідно до якого 10.09.2025 року о 00:20 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння з кількісним показником 0,90 проміле; копію постанови серії ЕНА № 5686966 від 09.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; витяг з бази «Армор» з інформацією щодо ОСОБА_1 та транспортного засобу «BMW X1», д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його поліцейськими стороною захисту не оспорюється. 
Відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських та інших доказів вбачається, що після виявлення ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат якого показав наявність позитивної проби з кількісним показником алкоголю 1.02 проміле. З результатом медичного огляду ОСОБА_1 не погодився, тому поліцейські здійснили його доставку до закладу охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності вказаного результату. Під час проходження медичний огляд в закладі охорони здоров`я, лікар встановив факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з кількісним показником 0,90 проміле, що більш ніж в чотири разів перевищує допустиму норму.
Підстав недовіряти медичному висновку лікаря та вважати його недостовірним у суду немає. 
Відповідно до вимог п. 7 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення лабораторних досліджень у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише при визначенні наркотичного засобу або психотропної речовини. 
Відеозапис з нагрудних камер поліцейських в повній мірі відображає обставини, які підлягають доказуванню у даній справі.
За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід відмовити. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі. 
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. 
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя          Ю. Ф. Токман