Справа № 740/2599/25 	Головуючий у 1 інстанції Роздайбіда О. В. 	
Провадження № 33/4823/15/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд
у складі: головуючого-судді Салая Г.А., 
за участі захисника Соболєва М.М., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Соболєва М.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол ЕПР1 №325039 від 09.05.2025) та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Цією ж постановою закрито провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол ЕПР1 №325368 від 09.05.2925) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

В частині закриття провадження по справі рішення суду не оскаржується, тому в цій частині постанова суду не перевіряється апеляційним судом.

Місцевим судом установлено, що 09.05.2025 о 15:48 год. ОСОБА_1 у м. Ніжині по вул. Захисників України, 4, керував транспортним засобом ЗАЗ-110307, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під запис на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погодившись у цій частині з рішенням суду, захисник Соболєв М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду в частині визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про незаконність та необґрунтованість судового рішення. Вказує, що поза увагою суду залишились дії працівників поліції, які не відповідають Інструкції, зокрема, ОСОБА_1 09.05.2025 близько 16 години був зупинений, до нього підійшов поліцейський, який представився ОСОБА_2 і наказав надати документи, що водієм було виконано. Десь через 20 секунд підійшов інший працівник поліції, який без будь-яких пояснень наказав вийти із автомобіля та наказав закрити і відкрити очі, потім запитав коли той востаннє вживав наркотичні засоби, на що водій відповів «да нє». Тому вважає, що оскільки поліцейським не було виявлено та озвучено ознак наркотичного сп`яніння, то підстав вважати, що водій перебуває у такому та пропонувати огляд, не було. Вказує, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд і дорогою до лікувального закладу, працівник поліції, спілкуючись із ОСОБА_1 , запитував чому той «погано виглядає», на що він відповів, що «зірвав спину», тому відчуває біль, приймає обезболюючі ліки, що зацікавило поліцейського, який сказав, що вживання ліків теж покаже в лікарні стан сп`яніння, що у них із лікарями все «схоплено» та налагоджено. Почувши це, інший поліцейський сказав, що «нема чого витрачати час», чим підвів ОСОБА_1 до відмови від огляду. Тому вважає, що відмова була спровокована. Звертає увагу, що судом було проігноровано неодноразові пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин, а також те, що після цього його неодноразово безпідставно підозрювали у вживанні наркотичних засобів. Вважає, що останній відмовився, не розуміючи наслідків такої відмови, будучи спровокованим працівниками поліції до цього, якими не було роз`яснено його прав, тому вважає, що вина останнього не доведена. 

Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог у повній мірі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, однією із ознак складу правопорушення є відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та як встановив суд І інстанції, що водій ОСОБА_1 09.05.2025 о 15 год 48 хв у м. Ніжині по вул. Захисників України, 4, керував транспортним засобом ЗАЗ-110307, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під запис на бодікамеру.

Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

На відеозаписі зафіксовано, що працівниками поліції не було належним чином виявлено та озвучено ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, передбачених Інструкцією 09.11.2015 № 1452/735, що б стало обґрунтованою підставою для вимоги пройти водію відповідний огляд. Крім того, вбачається, що ОСОБА_1 спочатку не відмовлявся від проходження огляду та погодився пройти в лікарні, але слідуючи в автомобілі поліції, одним із поліцейських поставлено питання: «Дак коли вживали останній раз», на що водій відповів: «Менше тижня», тоді інший працівник поліції зазначив: «Нема сенсу гаяти час», а інший: «Тоді дивіться водій, ще раз питаю чи будете проходити огляд?», на що послідувала відповідь: «Ні». Ані прав, ані роз`яснень наслідків відмови від проходження огляду, працівниками поліції повідомлено не було. Далі всі учасники прослідували на місце зупинки для оформлення матеріалів. 

Отже, працівник поліції спровокував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, що суперечить положенням п. 2.5 ПДР України та ст. 266 КУпАП.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті наявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

При цьому основні вимоги щодо справедливого розгляду справи, визначені в ст. 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від легких до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації. 
Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Також апеляційний суд ураховує щодо відсутності достовірних даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, оскільки в матеріалах справи є розписка ОСОБА_3 про зобов`язання доставити авто та не передавати його ОСОБА_1 , однак відеозапис цього не містить, а в суді першої інстанції вказаний свідок показав, що можливо він і писав таку розписку, але ключі йому не передавали і він автомобіль не забирав.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Соболєва М.М. задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай