Справа № 484/6666/25
Провадження № 1-КП/484/168/26
КП № 22025150000000084
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду
21 січня 2026 року     м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченої – ОСОБА_4 
захисників – адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта вища, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , паспорт ID НОМЕР_1 , виданий 02.08.2023 року органом 4814, РНОКПП НОМЕР_2 , 
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 22025150000000084, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, мотивуючи тим, що в наданому обвинувальному акті наявне посилання на особу, якій у вказаному провадженні не висувалося обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема, на сторінках 10 та 28 вказано про особу ОСОБА_8 , яка за версією прокурора є автором книги «Сенсей-ІІІ» та автором зазначених у публікації слів. Однак прокурор не вказує, чи є така особа обвинуваченою в наданому кримінальному провадженні. Захисник посилається на те що п.п.2,3, 3-1,4 ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має мітити відомості виключно щодо таких осіб, як обвинувачений, потерпілий, викривач, слідчий та прокурор у справі, а відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за результатами якого у разі визнання особи винувато, мотивувальна частина вироку має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
На думку захисника ОСОБА_5 зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_4 прямо вказує на співучасть іншої конкретизованої в обвинувальному акті особи у вчиненні злочину, який ставиться у провину особи « ОСОБА_8 » та є констатацією такого факту, що порушує принцип презумпції невинуватості, адже встановлені органом досудового розслідування щодо ОСОБА_4 фактичні обставини не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, яка не притягується до кримінальної відповідальності. 
Також захисник ОСОБА_5 зазначив, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені, прокурором не заначено редакцію закону, який діяв на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, щодо редакції статті 436-2 КК України, що погіршує становище обвинуваченої.
Також в обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_5 послався на відсутність в обвинувальному акті даних про потерпілих, що на його думку створює правову невизначеність та внутрішню суперечність у формулюванні обвинувачення. 
Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору. Також просив повернути обвинувальний акт прокурору, посилаючись на те, що в порушення ст. 290 КПК України сторону захисту не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження в електронному вигляді; в порушення п. 20-6 Перехідних положень КПК України прокурор не подав до суду матеріали кримінального провадження в електронному вигляді; в порушення ч.14 ст. 615 КПК України матеріали кримінального провадження не зберігаються у слідчого чи прокурора в електронному вигляді. Тож просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення вказаних порушень. 
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 . 
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання своїх захисників, просила повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор ОСОБА_3 проти повернення обвинувального акту заперечувала, посилаючись на те, що при направленні обвинувального акту до суду прокурором виконано вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України. В обґрунтування своєї позиції надала повідомлення про ознайомлення обвинуваченої та захисників з матеріалами досудового розслідування в наданому кримінальному провадженні.
Заслухавши учасників, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинувачених та захисників про отримання копій обвинувального акту та їх повідомлення про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, суд дійшов до висновку про те, що клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору необґрунтовані і не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України, державне обвинувачення – це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Частиною 1 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, обвинувальний акт в наданій справі відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому вказані анкетні дані обвинуваченої, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченої та захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Посилання захисника ОСОБА_5 на невідповідність обвинувального акту вимогам закону, слід визнати безпідставними, виходячи з наступного.
Деталі обвинувачення у кримінальному процесі (певні конкретні фактичні обставини) мають суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 р.).
Проте конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.
При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор, відповідно до положень ст. 337 КПК України, в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.
Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За такого, доводи захисника про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Суд не вправі виходити за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надавати прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення.
Крім того, як зазначив сам захисник ОСОБА_5 , відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за результатами якого у разі визнання особи винувато, мотивувальна частина вироку має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Обвинувачення в наданій справі висунуте ОСОБА_4 і саме щодо неї суд розглядає справу в межах висунутого обвинувачення. Доводи захисника щодо наявності співучасті іншої особи є надуманими. 
Крім того, склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України, є формальним, злочин є закінченим з моменту вчинення дій незалежно від настання наслідків. Безпосереднім об`єктом злочину в даному випадку є міжнародний правопорядок та безпека, а також конституційний лад України. Потерпілим у цьому злочині є держава Україна та українське суспільство, оскільки дії підривають нацбезпеку, а не конкретна фізична особа. Тож посилання захисника ОСОБА_5 на відсутність потерпілого вданому випадку не заслуговує на увагу. 
Інші обставини, про які зазначили захисники, не є підставами для повернення обвинувального акту. З наданих суду повідомлень вбачається, що прокурором виконані вимоги ст. 290 КПК України.
З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначені захисниками підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і прокурором дотримано вимог закону при затвердженні обвинувального акту і направленні ого до суду.
За таких обставин встановлено, що кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України; відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8 ч.1 та ч.2 ст. 284 КПК України; обвинувальний акт відповідає вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону; угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло; учасники кримінального провадження не заперечують проти призначення судового розгляду, а тому відповідно до ст. 314 КПК України справу можливо призначити до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акту.
Судовий розгляд слід призначити в межах строку, визначеного ч.2 ст. 316 КПК України, в залі судових засідань Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, про що слід повідомити учасників судового провадження. 
Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, за обов`язковою участю прокурора, обвинуваченої, захисників. 
Клопотань про витребування речей і документів для дослідження від учасників процесу не надійшло.
Оскільки вирішені усі питання, визначені ст.ст. 314-316 КПК України, суд визнає підготовку справи до судового розгляду завершеною.
Керуючись ст. ст. 314-316, 369-372, ч.2 ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту відмовити. 
Призначити надану кримінальну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Івана Виговського, 18) з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченої, захисника на 30 січня 2026 року, 13.00 годину.
Визначити резервною датою судового розгляду 23.02.2026 року, 13.00 година.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути приєднані до апеляції на вирок суду в наданій справі.
Повний текст ухвали буде складений і оголошений 26.01.2026 року о 15.00 годині.

СУДДЯ: