Справа № 289/1898/25
Номер провадження 2/289/388/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Мельника О.В., за участі секретаря судового засідання Писаренко К.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (місце знаходження: пр. Перемоги, 90-А, м. Київ, 03062) та ТОВ "ДІДЖІ ФІНАНС" (місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112) про визнання договору споживчого кредиту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ДІДЖІ ФІНАНС" про визнання договору споживчого кредиту недійсним.
В обґрунтування позову зазначила, що 07.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №787658в сумі 23 000 грн.
Рішенням Радомишльського районного суду від 09.01.2025 року з позивача на користь ТОВ "ДІДЖІ ФІНАНС" стягнуто заборгованість за даним договором в розмірі 50618 грн. 61 коп., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
В той же час, позивач вважає, що є підстави для визнання даного договору повністю недійсним з моменту його укладення.
Посилається на те, що в кредитному договорі сума кредиту зазначена суперечливо, в розмірі 23000 грн., а виплата в розмірі 20000 та 3000 грн. Вказує на дисбаланс договірних стосунків та порушення прав споживача, оскільки відсотки за користування кредитом сторонами визначено в розмірі 5475% річних. Посилається на неправомірні положення укладеного договору, які полягають у безконтрольному списанні грошових коштів позивача на погашення кредиту, порушення права на збереження конфіденційних даних, обмеження прав на представництво, судовий захист, звуження наслідків недійсності правочину, не доведення до споживача істотних умов договору та порушення порядку укладання договору в електронній формі.
Зазначені обставини, на думку позивача є достатніми підставами для визнання укладеного кредитного договору недійсним.
Ухвалою судді від 22.10.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача до суду також не з`явився, надіслали до суду відзив на позовну заяву. Проти задоволення позову заперечили, вважають що договір між сторонами укладений у відповідності до вимог законодавства, кошти перераховані в повному обсязі. Наголошують, що оцінка доводам позивача вже надавалась при розгляді справи № 289/1616/24, і рішення суду першої інстанції залишено в силі Житомирським апеляційним судом, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №787658 від 29.12.2021 року. Розгляд справи просять проводити за їх відсутності.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та вбачається з наданих сторонами матеріалів справи, що 29.12.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , укладено договір №787658 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 23 000 грн.
Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору кошти в сумі 20 000 грн. перераховуються за реквізитами платіжної карти НОМЕР_1 споживача, в розмірі 3000 грн. на рахунок позичальника.
Також, сторонами в договорі визначено термін кредитування, відсотки за користування кредитом, та відповідальність за порушення умов договору.
Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора.
Також, 29.12.2021 відповідачем підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої загальна вартість кредиту може становити 75 765,41 грн.
29.12.2021 року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту – Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Паспорт підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора.
Зокрема в паспорті зазначено сума кредиту 23 000 грн., строк кредитування 1096 днів. Реальна річна відсоткова ставка 207,28% та орієнтовна загальна вартість кредиту - 75765,41 грн.
Отже, підписавши паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також на підтвердження своїх доводів позивачем надано Довідку акта МСЕК №531131 від 23.07.2019 про встановлення другої групи інвалідності безтерміново. Довідку АТ «Ощадбанк» про відкриття пенсійного рахунку та Рішення Радомишльського районного суду від 09.01.2025 у справі № 289/1616/25, яким позов ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто заборгованість за Кредитним договором №787658 про надання кредиту від 29.12.2021 в сумі 50618,61 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Інших доказів позивачем не надано.
Заперечуючи проти задоволення заявленого позову, відповідач ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" надав до суду копію Постанови Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року у справі №289/1616/24, яка у даній справі, згідно з положеннями ч.4 ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення. 
Так, Постановою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року у справі №289/1616/24 - Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 січня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судового збору в розмірі 2 422,40 грн. скасовано, компенсовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та тягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 500,00 грн.
В частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №787658 про надання кредиту від 29.12.2021 в сумі 50618,61 грн., рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції зазначив:
«З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного кредитного договору між ТОВ «Слон Капітал» та ОСОБА_1 »
«У вказаній справі встановлено, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 підписала договір про надання споживчого кредиту №787658, згідно умов якого, їй було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 23 000,00 грн., термін кредиту 1096 днів, спосіб отримання кредиту - зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця, процентна ставка 15% в день за перший день користування та 100% за всі наступні дні, загальні витрати за кредитом 75 765,41 грн. Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А494.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 50 618,61 грн., що складається із: 19 932,63 грн. заборгованості за тілом кредиту та 30 685,98 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом.»
«Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розміру відсотків за кредитним договором, які є несправедливими.
Умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування коштами та річної процентної ставки не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи положення чинного на час укладення договорів законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав розмір відсотків несправедливою умовою, натомість позичальник погодив зі своєї сторони такі умови договорів, підписавши їх зміст без будь-яких застережень. 
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договорами.»
Інших доказів сторонами по справі до суду не надано.
Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша стаття 229 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом.
Оскільки відповідно до умов спірного кредитного договору відповідач надав позичальнику цільовий кредит: поточні потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.
Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.
Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним
В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у цій же редакції Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорювана угода була укладена сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі.
При розгляді справи суду не надано належних й допустимих доказів на спростування презумпції правомірності оспорюваного правочину у цілому, зокрема не спростовано, що при підписанні 29.12.2021 кредитного договору №787658, паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту, укладеного між Товариством і Споживачем, позивач ОСОБА_1 , як позичальник діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши характер правочину і всі його істотні умови і не доведено, що відповідач ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", діючи при укладенні оспорюваного правочину як кредитор, свідомо й умисно ввів позичальника в оману щодо обставин, які впливали на вчинення такого правочину. Викладені позивачем доводи зводяться лише до власного тлумачення положень законодавства та умов підписаного кредитного договору.
Зважаючи на вищевикладені встановлені по справі фактичні обставини, судом також встановлено, що на виконання умов кредитного договору позивач ОСОБА_1 без заперечень отримала кредитні кошти та використовувала на власні споживчі цілі.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору укладеного між сторонами по справі №787658 від 29.12.2021.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ДІДЖІ ФІНАНС" про визнання договору споживчого кредиту недійсним - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК