№ 208/10976/25 
№ 2/207/373/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року  Південний районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 . На час своєї смерті ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована за місцем мешкання у с-щі Карнаухівка Кам`янського району Дніпропетровської області у належному їй на праві особистої власності житловому будинку АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 , які належали спадкодавцю на праві особистої приватної власності. За своє життя померла заповітів не складала. Після смерті ОСОБА_2 позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки інших дітей у ОСОБА_2 не було та на час смерті померла в шлюбі не знаходилася. 15 серпня 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Красношлик Л.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. 15 серпня 2025 року, приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Красношлик Л.Л. була винесена постанова про відмову позивачці у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з пропущенням позивачкою строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначила, що пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері з поважних причин, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням, має незадовільний стан здоров`я, часто хворіє і їй необхідно систематично проходити лікування. Наприкінці липня 2025 року у неї знову погіршився стан здоров`я, внаслідок судинних захворювань головного мозку та центральної нервової системи, і позивачка була вимушена звернутися до лікаря Комунального підприємства «Вільногірський центр ПМСД» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, де знаходилася на амбулаторному лікуванні з 01 серпня 2025 року по 08 серпня 2025 року. У зазначений проміж часу не могла висловлювати нормальним чином свої думки, внаслідок свого хворобливого стану здоров`я пов`язаного з розладами функціювання головного мозку та центральної нервової системи. Після закінчення лікування і часткового покращення стану здоров`я, позивачка 15 серпня 2025 року, звернулася до нотаріуса щодо отримання зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом на що отримала відмову, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України.
Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства, на підставі матеріалів, що знаходяться у справі.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дане підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу будинку від 26.09.2006 року №816593; та на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32243011 від 07.11.2016, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72385338.
15 серпня 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Красношлик Л.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини
Позивачка зазначила, що пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері з поважних причин, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням, має незадовільний стан здоров`я, часто хворіє і їй необхідно систематично проходити лікування. Наприкінці липня 2025 року у неї знову погіршився стан здоров`я, внаслідок судинних захворювань головного мозку та центральної нервової системи, і позивачка була вимушена звернутися до лікаря Комунального підприємства «Вільногірський центр ПМСД» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, де знаходилася на амбулаторному лікуванні з 01 серпня 2025 року по 08 серпня 2025 року, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08 серпня 2025 року Комунального підприємства «Вільногірський центр ПМСД». 
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Статтею 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. 
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Так, згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка своєчасно не прийняла спадщину з поважних причин, тому суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. 
Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в два місяців з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.
Керуючись ст.ст. 1216-1217, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 18, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги - задовольнити повністю.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці від дня набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Є. Дубовик