ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 р. 	Справа № 520/11238/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно - східного офісу Держаудитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.) у справі №520/11238/24
за позовом Комунального закладу "Харківський історичний музей М.Ф. Сумцова" Харківської обласної ради 
до  Північно - східного офісу Держаудитслужби третя особа Управління поліції охорони в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування висновку,
ВСТАНОВИВ:
Комунальний заклад "Харківський історичний музей імені М.Ф.Сумцова" Харківської обласної ради (далі по тексту також - позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати висновок Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі по тексту також - відповідач) про результати моніторингу процедури закупівлі від 15.04.2024 №UA-2024-01-05-003510-a.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 задоволено позов. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просив скасувати таке рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що в порушення пп.5 п.13 Особливостей позивачем безпідставно здійснено придбання послуг шляхом укладення договору про закупівлю без застосування відкритих торгів та/або електронного каталогу. 
Зазначає, що на момент проведення закупівлі без використання електронної системи закупівель, замовник не був включений до Державного реєстру національного культурного надбання, а тому останній не підпадає під дію постанови КМУ №975.
Вказує, що оспорюваний висновок не порушує прав позивача, відповідає чинному законодавству, а рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Третя особа (Управління поліції охорони в Харківській області) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на незгоду із доводами скарги щодо порушення позивачем законодавства у сфері публічних закупівель, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.01.2024 позивачем в електронній системі закупівель оголошена процедура про закупівлі послуг за кодом ДК 021:2015:79710000-4 - “охоронні послуги” UA-2024-01-05-003510-a, очікуваною вартістю 4 734 597,05 грн.
За наслідками процедури закупівлі обрано переможця тендеру - Управління поліції охорони в Харківської області та укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №78827.
29.03.2024 відповідачем в електронній системі закупівель розміщено повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-01-05-003510-a на підставі наказу відповідача від 29.03.2024 №59.
Під час моніторінгу процедури закупівлі відповідачем в електронній системі закупівель направлено запит позивачу щодо надання пояснень, пов`язаних з процедурою закупівлі №UA-2024-01-05-003510-a , у відповідь на який позивачем надано пояснення.
15.04.2024 відповідачем в електронній системі закупівель складено висновок про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-01-05-003510-a.
Позивач, не погоджуючись із вищевказаним висновком, звернувся з позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено порушення позивачем пп.5 п.13 Особливостей №1178, а тому оспорюваний висновок є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення фінансового контролю в Україні визначені Законом України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі по тексту - Закон №2939-XII).
Статтею 1 Закону №2939-XII визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
За змістом ст.2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю, зокрема, є здійснення державного фінансового контролю за дотриманням законодавства про закупівлі. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
За приписами ч.ч.1,4 ст.5 Закону №2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України “Про публічні закупівлі”, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування. Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.
Згідно з п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 (далі по тексту - Положення) Державна аудиторська служба України (далі по тексту - Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до пп.3 п.4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Згідно із п.7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Отже, державний фінансовий контроль у формі моніторингу закупівель у порядку, встановленому Законом України “Про публічні закупівлі”, здійснюється Держаудитслужбою.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад встановлює Закон України “Про публічні закупівлі” від 25.12.2015 №922-VIII (далі по тексту - Закон №922-VIII), пунктом 14 частини першої статті 1 якого визначено, що моніторингом процедури закупівлі є аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону №922-VIII моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи.
Приписами ч. ч. 6, 8 ст.8 Закону №922-VIII передбачено, що за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.
Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.
Якщо під час моніторингу, за результатами якого виявлено ознаки порушення законодавства у сфері публічних закупівель, було відмінено тендер чи визнано його таким, що не відбувся, орган державного фінансового контролю зазначає опис порушення без зобов`язання щодо усунення такого порушення.
Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі виявлено ознаки порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції органу державного фінансового контролю, про це письмово повідомляються відповідні державні органи.
Згідно з ч.19 ст.8 Закону України №922-VIII форма висновку та порядок його заповнення визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Отже, за приписами Закону України №922-VIII моніторинг процедури закупівлі здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, за результатами якого виноситься висновок, в якому встановлюється наявність чи відсутність порушень законодавства у сфері публічних закупівель.
Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є висновок відповідача від 15.04.2024 №UA-2024-01-05-003510-a про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-01-05-003510-a, а саме "Послуги поліцейської охорони та спостереження засобами охоронної сигналізації за приміщеннями музею та технічне обслуговування засобів охоронної сигналізації і реагування на випадок сигналу тривоги, 4 734 597.05 UAН, 79710000-4, ДК021,1, послуга".
Так, відповідачем зазначено, що замовником під час закупівлі послуг охорони об`єктів неправомірно обрано процедуру закупівлі, уклавши договір без використання електронної системи закупівель, чим не дотримано норми п.13 Особливостей №1178.
У зв`язку з наведеним вище, позивача зобов`язано здійснити заходи щодо:
- надання інформації та відповідних документів на підставі яких здійснено обґрунтування розміру бюджетних призначень, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та визначено його очікувану вартість;
- обґрунтування підстав для здійснення замовником закупівлі без підписання уповноваженою особою замовника, та без погодження (затвердження) керівником замовника або іншою особою, визначеною керівником замовника в порушення пункту 13 Особливостей;
- обґрунтування чому разом із звітом про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель, Замовником не оприлюднено в електронній системі закупівель договір про закупівлю та додатки до нього в порушення пункту 13 Особливостей;
- згідно наданого замовником обґрунтування закупівлю без використання електронної системи проведено відповідно до пп.5 п.13 Особливостей. Відповідно до постанови КМУ №975 "Про затвердження категорій об`єктів державної форми власності та сфер державного регулювання, які підлягають охороні органами поліції охорони на договірних засадах", музейні заклади, в яких зберігаються музейні предмети державної частини Музейного фонду України, внесені до Державного реєстру національного культурного надбання, підлягають охороні органами поліції охорони на договірних засадах. Які музейні предмети державної частини Музейного фонду України, внесені до Державного реєстру національного культурного надбання зберігаються в Комунальному закладі “Харківський історичний музей імені М.Ф.Сумцова” Харківської обласної ради.
На позивача покладено обов`язок протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.
Отже, згідно оспорюваного висновку позивачем під час закупівлі послуг охорони об`єктів не дотримано вимоги п.5 ч.13 Особливостей №1178.
Водночас, колегія суддів вважає такі висновки необґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, відповідно до пп.5 п.13 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 придбання замовниками товарів і послуг (крім послуг з поточного ремонту), вартість яких становить або перевищує 100 тис. грн., послуг з поточного ремонту, вартість яких становить або перевищує 200 тис. грн., робіт, вартість яких становить або перевищує 1,5 млн. грн., може здійснюватися шляхом укладення договору про закупівлю без застосування відкритих торгів та/або електронного каталогу для закупівлі товару у разі, коли, роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання в одному з таких випадків:
- предмет закупівлі полягає у створенні або придбанні витвору мистецтва або художнього виконання;
- укладення договору про закупівлю з переможцем архітектурного або мистецького конкурсу;
- відсутність конкуренції з технічних причин, яка повинна бути документально підтверджена замовником;
- необхідність захисту прав інтелектуальної власності;
- укладення договору про закупівлю з постачальником "останньої надії" або з постачальником універсальної послуги на постачання електричної енергії або природного газу.
Аналіз наведеної вище норми Особливостей №1178 дає підстави для висновку, що остання передбачає саме можливість (право), а не обов`язок здійснювати придбання замовником послуг, вартість яких становить або перевищує 100 тис. гривень, шляхом укладення договору про закупівлю без застосування відкритих торгів у випадку коли такі послуги можуть бути виконані чи надані виключно певним суб`єктом господарювання.
Так, у ході моніторингу відповідачем зазначено, що позивач здійснив закупівлю послуг охорони об`єктів за процедурою відкритих торгів з особливостями.
При цьому, враховуючи, що приписи вказаної норми Особливостей №1178 передбачають лише право, а не обов`язок здійснити закупівлю замовником послуг без застосування відкритих торгів, колегія суддів вважає, що висновок відповідача про неправомірність обраної позивачем процедури закупівлі "відриті торги з особливостями", є необґрунтованими.
Окрім того, приймаючи оскаржуваний висновок відповідач посилався на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 №975 "Про затвердження категорій об`єктів державної форми власності та сфер державного регулювання, які підлягають охороні органами поліції охорони на договірних засадах" (далі по тексту - постанова КМУ №975). 
Відповідно до приписів постанови КМУ №975 визначено категорії об`єктів державної форми власності та сфер державного регулювання (далі - Категорія об`єктів), які підлягають охороні органами поліції охорони на договірних засадах, до яких, зокрема, згідно п.10 постанови КМУ №975 віднесено музейні заклади, в яких зберігаються музейні предмети державної частини Музейного фонду України, внесені до Державного реєстру національного культурного надбання.
Отже, охороні органами поліції охорони на договірних засадах підлягають музейні заклади, які одночасно відповідають двом критеріям, а саме: в зазначених музейних закладах зберігаються музейні предмети державної частини Музейного фонду України та ці предмети повинні бути внесені до Державного реєстру національного культурного надбання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 №1388 «Про затвердження переліку музеїв та заповідників, в яких зберігаються музейні предмети, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України» (далі по тексту - постанова КМУ №1178) Комунальний заклад «Харківський історичний музей імені М. Ф. Сумцова» Харківської обласної ради включено до Переліку музеїв та заповідників, в яких зберігаються музейні предмети, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України. 
Висновок відповідача про порушення позивачем пп.5 п.13 Особливостей №1178 ґрунтується на тому, що позивач відноситься до переліку музеїв та заповідників, в яких зберігаються музейні предмети, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що визначальним для застосування приписів п.10 постанови КМУ №975 є наявність одночасно двох умов, зокрема, зберігання у музейному закладі предметів державної частини Музейного фонду України та віднесення вказаних предметів до Державного реєстру національного культурного надбання.
Відповідно до ст.16 Закону України “Про музеї та музейну справу” визначено, що унікальні музейні предмети, музейні колекції, музейні зібрання Музейного фонду України та предмети музейного значення, що підлягають внесенню до Музейного фонду України і мають виняткове художнє, історичне, етнографічне та наукове значення, незалежно від форми власності і місця зберігання вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв до Державного реєстру національного культурного надбання.
Положення про Державний реєстр національного культурного надбання затверджується Кабінетом Міністрів України.
Порядок віднесення музейних предметів Музейного фонду України до Державного реєстру національного культурного надбання та умови їх зберігання затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.
Згідно з пунктами 1.4, 1.7 та 2.1 Порядку занесення унікальних пам`яток Музейного фонду України до Державного реєстру національного культурного надбання, затвердженого наказом Міністерства культури і мистецтв України від 25.10.2001 №653 передбачено, що власники унікальних пам`яток незалежно від форм власності проводять роботу щодо виявлення і включення їх до Державного реєстру, забезпечення їх обліку та зберігання.
Пам`ятки, що занесені до Державного реєстру, підлягають обов`язковій оцінці й страхуванню.
Зарахування пам`яток Музейного фонду України до Державного реєстру здійснюється Міністерством культури і мистецтв України на підставі рішення експертно-фондової комісії, яка розглядає переліки унікальних пам`яток Музейного фонду та експертні висновки, що підтверджують їх виняткову цінність. Експертиза цінності проводиться експертами, фахівцями і затверджується рішеннями фондово-закупівельних комісій музеїв із залученням у разі потреби фахівців інших профільних організацій.
Отже, віднесення предметів Музейного фонду України до Державного реєстру національного культурного надбання здійснюється Міністерством культури і мистецтв України на підставі експертних висновків.
Водночас, колегія суддів зазначає, що в ході проведення моніторингу закупівлі відповідачем не досліджувалось питання віднесення музейних предметів, які зберігаються у Національному музеї воєнної історії Слобожанщини до Державного реєстру національного культурного надбання, а також у спірному висновку вказані обставини не відображені.
Належних доказів на спростування наведеного вище скаржником не надано.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач забезпечує зберігання унікальних музейних предметів, які відповідно до ст.16 Закону України “Про музеї та музейну справу” внесені до Музейного фонду України, і мають виняткове художнє, історичне, етнографічне та наукове значення, та вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв до Державного реєстру національного культурного надбання.
Так, позивачем здійснено роботу щодо виявлення і включення унікальних музейних предметів до Державного реєстру національного культурного надбання, а попередньо підготовлена фахівцями музею документація передана на розгляд Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації, звідки відповідні матеріали відповідно до вимог чинного законодавства були передані до Міністерства культури та інформаційної політики України, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації від 01.04.2024 №06-28/844.
Також колегія суддів враховує, що відповідно до Інструкції з організації обліку музейних предметів, затвердженої наказом Міністерства культури України від 21.07.2016 №580, позивач здійснює зберігання зброї, а відповідно до п.16 постанови КМУ №975 об`єкти, на яких зберігається зброя підлягає охороні органами поліції охорони.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належним чином порушення позивачем приписів пп.5 п.13 Особливостей №1178, а доводи скаржника щодо правомірності оспорюваного висновку та відсутності порушень прав позивача у зв`язку з прийняттям такого висновку, є необґрунтованими.
Щодо зобов`язальної частини оспорюваного висновку.
Так, позивача зобов`язано протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.
Колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не доведено порушення позивачем законодавства у сфері закупівель, а саме приписів пп.5 п.13 Особливостей №1178, вимоги зобов`язальної частини оспорюваної частини спірної вимоги, є необґрунтованими.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі. 
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оспорюваний висновок відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відтак висновки суду першої інстанції про задоволення позову, є правильними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
З урахуванням вимог ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі, а також для покладення на позивача судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Північно - східного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 у справі №520/11238/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц