Справа № 944/84/26
Провадження №1-кс/944/19/26
УХВАЛА
08.01.2026 року	м.Яворів 	

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.206 КПК України

в с т а н о в и в :
08.01.2026 року через систему «Електронний суд» до Яворівського районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій просить доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та постановити ухвалу, якою негайно звільнити з-під незаконного утримання ОСОБА_3 , який утримується у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 206 КПК України.
В обґрунтування скарги зазначає, що у вівторок, 06.01.2026 року о 21:00 год його довірителя, ОСОБА_3 затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулиці Шевченка, які незаконно його там утримують до сьогодні. Цього ж дня родичка ОСОБА_4 двічі телефонувала на 102 о 23 год, а сьогодні, 07 січня, вона зверталась до місцевого підрозділу Національної поліції України, знаходячись біля приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , та викликала слідчо-оперативну групу, оскільки група була на виїзді, то ОСОБА_4 прибула до місцевого підрозділу Національної поліції України і написала пояснення, а працівники поліції склали протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. ОСОБА_3 неодноразово як в усній, так і в письмовій формі повідомляв службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим військовим службовим особам, що він є служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні і його релігійні переконання не дозволяють йому проходити військову службу, а тому він не підлягає призову на військову службу по мобілізації та готовий і бажає скористатися правом на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою, гарантованим йому статтею 35 Конституції України. Також на підтвердження своєї релігійної приналежності ОСОБА_3 надав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну довідку, видану Релігійним Центром Свідків Єгови в Україні. Щодо ОСОБА_3 як священнослужителя Центру Свідків Єгови розпочато процес подання документів до ДЕСС для здійснення бронювання. Крім того, засобами поштового зв`язку було подано документи для оформлення відстрочки від мобілізації відповідно до п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_3 є членом Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні, правдивість його релігійних переконань та належність до Свідків Єгови підтверджується, зокрема, відповідною довідкою, виданою Релігійною організацією «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні». Крім того, з 13 січня 1995 року ОСОБА_3 розпочав спеціальне повночасне релігійне служіння за апостольською традицією та є членом канонічного Всесвітнього Ордену Спеціальних Повночасних служителів Свідків Єгови. Це є у згоді з пунктом 3.2.2. Статуту Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні». Таким чином, ОСОБА_3 належить до офіційно зареєстрованої згідно з законодавством України релігійної організації Свідків Єгови, віровчення якої не допускає користування зброєю, що визнано Україною на державному рівні, та сповідує відповідні релігійні переконання. Він не відмовляється від проходження військової служби на час мобілізації, а звертається з проханням про надання йому безпосередньо передбаченої Конституцією України можливості виконувати замість військового обов`язку невійськову службу у відповідності до його релігійних переконань, а також висловлював готовність виконувати суспільно-корисні роботи на заміну військової служби. За таких умов, ОСОБА_3 є особою, яка, з врахуванням гарантій, встановлених ч. 4 ст. 35 Конституції України, на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на сьогодні продовжують протиправно утримувати ОСОБА_3 незаконно позбавляючи його волі, без будь-яких законних рішень суду. На сьогоднішній день ОСОБА_3 подана заява до Державного бюро розслідувань з проханням здійснити необхідні дії у припиненні злочину відносно нього, але, на жаль, на сьогоднішній день протиправних дій не припинено та ОСОБА_3 проти своєї волі продовжує утримуватись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дослідивши вказану скаргу та матеріали додані до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
З аналізу ст.206 КПК України слідує, що слідчого суддю наділено повноваженнями забезпечити додержання прав особи, за умови тримання такої особи під вартою з порушенням її прав.
Тобто за наявності у слідчого судді даних про незаконне затримання, тримання під вартою, з порушенням прав особи, яка утримується слідчий суддя зобов`язаний діяти за приписом ст.206 КПК України.
Так, згідно з частиною 6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ч.7 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Водночас слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та на теперішній час продовжено строк проведення загальної мобілізації.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст.64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Як убачається із змісту скарги, у даному випадку має місце незгода скаржника із діями службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізацією.
Згідно з норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.
Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.
Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України відсутні, а відтак відсутні і підстави для відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 поданою в порядку 206 КПК України.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами РТЦК та СП при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.206 КПК України  - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя  ОСОБА_1