ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10201/25 Справа № 190/1377/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Халаджи О.В.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сарма Лариса Іванівна, 
на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 12 серпня 2025 року, - 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
25.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
В якому просив встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області серії ДП № 0090959 від. 11.06.1997 року площею 8,34 умовних кадастрових гектара ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колишнього сільськогосподарського підприємства ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області площею 8,34 умовних кадастрових гектара відповідно до сертифікату ДП № 0090959 від 11.06.1997 року, розташованої на території Лихівської територіальної громади Кам`янського району Дніпропетровської області, що належало  ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 12 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовлено. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
12.09.2025 рокувід  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сарма Лариса Іванівнанадійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 12 серпня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 була членом колгоспу ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області, значить і членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.126-127).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.5/.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Холодіївка П`ятихатського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.6/.
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області помер брат позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.7/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Холодіївка П`ятихатського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.8/.
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу /а.с. 9/.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с.10/.
Згідно довідки виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 58/02.21 від 14.02.2024 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно була зареєстрована і проживала до дня смерті за адресою АДРЕСА_1 . Знята з реєстрації 16.05.2014 року. ОСОБА_2 в виконавчому комітеті Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області заповіт не складала /а.с. 11/.
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року, справа №190/616/24 встановлено факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 / а.с. 12-14/.
Згідно інформації управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №2079/299-24 від 06.06.2024 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Кірова сертифікат на ім`я « ОСОБА_4 » серії ДП №0090959 був зареєстрований за номером 0396 від 11.06.1997 року, площею 8,34 ум. кад. га та території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області та видано, про що свідчить підпис про отримання. Згідно Додатку №1 Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є невід`ємною частиною до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Кірова серії І-ДП 000089 від 11.02.1996 року на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області гр. « ОСОБА_4 » значиться під номером 367. Станом на 31.12.2012 відомості щодо реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 , яка розташована на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області не значиться /а.с.15-19/.
Відповідно до наданих документів управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг зокрема згідно з заявою про призначення пенсії по старості заведена пенсійна справа на ім`я « ОСОБА_2 »/а.с.24/, згідно відомостей про кількість вироблених трудоднів/людиноднів/, трудову участь в колгоспному виробництві гр. ОСОБА_2 , останній нараховані трудодні в КСП ім. Кірова з 1966 року по 1992 роки /а.с 36/ та з 1993 року по 1997 рік /а.с 42/.
З словника-довідника «Власні імена людей» вбачається, що ОСОБА_7 – перемога, Верона, ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , Вероня, Веронька, Верунька, Віра, Віка, Вікуся, Ніка/а.с.20-21/.
Згідно з інформацією приватного нотаріуса Шкуренко В.В. 30 жовтня 2024 року заведена спадкова справа №82/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 /а.с.67/.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Шкуренко В.В. від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки встановлено, що у спадкоємця відсутні документи, які підтверджують право спадкодавця на право на земельну частку (пай) /а.с. 48-49/.
При вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК України.
Суд зазначає, що право особи на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення КСП державного акта на право колективної власності на землю, власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати, стали її власниками у рівних частках згідно з розясненнями Верховного суду України від 01.09.2003 року.
В матеріалах справи відсутні відомості про включення в установленому законом порядку ОСОБА_2 до членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Кірова. Позивач не надав суду переконливих доказів (відповідних рішень загальних зборів членів КСП щодо прийняття її до членів КСП ім. Кірова), які б свідчили, що на час одержання КСП ім. Кірова державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 була постійним членом підприємства.
Матеріали пенсійної справи на ім`я ОСОБА_2 , на які посилається позивач, підтверджують лише факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з КСП ім. Кірова та беззаперечно не доводить її членства у підприємстві на час отримання Державного акту.
Крім того, суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 була членом КСП ім. Кірова, оскільки вони не є належним доказом підтвердження факту членства ОСОБА_2 в КСП ім. Кірова.
Таким чином, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалась, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області серії ДП № 0090959 від 11.06.1997 року площею 8,34 умовних кадастрових гектара ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ним права на земельну частку (пай) із земель колишнього сільськогосподарського підприємства ім. Кірова П`ятихатського району Дніпропетровської області площею 8,34 умовних кадастрових гектара відповідно до сертифікату ДП № 0090959 від 11.06.1997 року, розташованої на території Лихівської територіальної громади Кам`янського району Дніпропетровської області, що належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звя`зку з чим вимоги позивача не є законними та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.
Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акту.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки   в матеріалах справи відсутні відомості про включення в установленому законом порядку ОСОБА_2 до членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Кірова. 
ОСОБА_1 не надав суду переконливих доказів (відповідних рішень загальних зборів членів КСП щодо прийняття її до членів КСП ім. Кірова), які б свідчили, що на час одержання КСП ім. Кірова державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 була постійним членом підприємства.

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи (а.с.19 оборот) сертифікат серії ДП № 0090959 (на який претендує позивач), 11.06.1997 року отримала ОСОБА_4 .
Якщо ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (мати позивача) була б одна й та ж саме особа, то позивач міг би надати суду для огляду сертифікат серії ДП № 0090959, який його мати отримала під іншими анкетними даними, але у позивача не має цього сертифікату, що ставить під обґрунтований сумнів заявлені позовні вимоги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сарма Лариса Іванівна залишити без задоволення.
Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 12 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 16.12.2025 року.

Судді: