Постанова 
Іменем України                                   
 
01 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 686/28148/23
провадження № 61-4334св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І., 
судді: Гудими Д. А, Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощоков Є. В., Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 ,
особа, яка подавала апеляційну та касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року в складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,
 
Історія справи
Короткий зміст позову
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства.
 
Позов мотивований тим, що з травня 2006 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . З ними також проживав її батько, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
У позивачки ОСОБА_2 народилися спільні діти (сини): ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей записаний з її слів на підставі статті 135 СК України, як ОСОБА_8 , де прізвище її, а ім`я та по батькові ОСОБА_2 . Вони з ОСОБА_2 проживали спільно до жовтня 2014 року, після чого через численні сварки та вживання ним алкоголю, розійшлися. ОСОБА_2 переїхав жити та працювати до м. Києва, де в серпні 2023 року одружився. Жодних даних відносно особи дружини ОСОБА_2 їй не відомо.
 
У ОСОБА_2 є рідна сестра - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою вони спілкуються, діти називають її тіткою.
 
01 вересня 2023 року о 16:56 год, при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Андріївна Донецької області, під час бойових дій в квадраті М14, ОСОБА_2 потрапив під обстріл танка противника по бліндажу. На цей час він вважається безвісти зниклим. Ці обставини підтверджуються довідкою 2004 року (сповіщення 11) від 05 вересня 2023 року. Відповідні обставини підтверджуються також сповіщенням сім`ї від 06 вересня 2023 року № 50, виданим сестрі зниклого без вісти ОСОБА_10 .
 
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8881 ОСОБА_2 з 20 червня 2023 року до 29 червня 2023 року проходив медичне лікування, після чого був відправлений у військову частину для проходження служби.
 
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 18 вересня 2023 року № 412  вона, їхні з ОСОБА_11 діти та її батько з моменту народження до часу звернення до суду зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 08 вересня 2023 року № 12023243000003195 зареєстровано кримінальне провадження на підставі частини першої статті 115 КК України по факту зникнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за зверненням сестри ОСОБА_10 .
 
Позивачка також 19 вересня 2023 року зверталася в поліцію з приводу зникнення батька її дітей.
 
Згідно з довідкою Сатанівської селищної ради від 18 вересня 2023 року № 413 з 2006 року до 2014 року ОСОБА_2 проживав разом із нею. Вказані обставини підтверджуються також фотокартками, на яких відображено святкування родинних свят спільно з дітьми та ОСОБА_2 , світлини (прінтскріни з екрану телефонів), де ОСОБА_2 у військовій формі, які він надсилав синам.
 
Відповідно до церковної довідки від 23 вересня 2023 року 29 липня 2012 року відбулося таїнство Хрещення та миропомазання сина ОСОБА_12 , де ОСОБА_2 був записаний його батьком. Крім того, в історіях хвороби дітей їх батьком також зазначений ОСОБА_2 . Встановлення факту батьківства має юридичне значення для позивача, оскільки необхідне для захисту майнових та немайнових законних інтересів дітей, зокрема для отримання пенсії по втраті годувальника.
 
ОСОБА_1 просила:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зник безвісти 01 вересня 2023 року, батьком синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
внести зміни до актового запису № 6, складеного 04 квітня 2012 року про народження сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчим комітетом Юринецької сільської ради, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; актового запису № 2, складеного 05 серпня 2009 року про народження сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; актового запису № 4, складеного 08 серпня 2007 року про народження сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України».
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року первісного відповідача замінено на належного - Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
 
Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2024 року до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_2 .
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О. В., від 27 травня 2024 року:
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
внесено зміни до актових записів: актовий запис № 6, складений 04 квітня 2012 року про народження сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчим комітетом Юринецької сільської ради, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; актовий запис № 2, складений 05 серпня 2009 року про народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; актовий запис № 4, складений 08 серпня 2007 року про народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України».
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження № 42049 від 18.04.2024 року: Ймовірність того, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно учасника ОСОБА_7 народженого матір`ю ОСОБА_1 в рамках проведеного дослідження, складає 99,9994%; Ймовірність того, що ОСОБА_10 , є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно учасника ОСОБА_7 народженого матір`ю ОСОБА_1 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999997%; Ймовірність того, що ОСОБА_10 є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно учасника ОСОБА_6 народженого матір`ю ОСОБА_1 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,3%; 
згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду;
у судовому засіданні встановлено факт батьківства ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, наявні підстави для внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 як особа, яка не була залучена до розгляду справи, оскаржила його в апеляційному порядку.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року, з урахуванням ухвали Хмельницького апеляційного суду про виправлення описки від 09 квітня 2025 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково;
рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено;
встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
внесено зміни до актових записів: № 6, складеного 04 квітня 2012 року про народження сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчим комітетом Юринецької сільської ради, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; № 2, складеного 05 серпня 2009 року про народження сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України»; № 4, складеного 08 серпня 2007 року про народження сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Остапковецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області, а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_8 , громадянин України», вказати « ОСОБА_2 , громадянин України».
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
як вбачається зі змісту правовідносин та встановлених обставин справи, вирішення питання щодо походження дітей, народжених ОСОБА_1 від ОСОБА_2 та встановлення батьківства останнього щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 суттєво вплине на права ОСОБА_3 , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ;
сторони в судовому засіданні визнали, що в провадженні Городоцького районного суду Хмельницької області перебуває справа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 . Також, в суді ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтвердили, що обоє претендуватимуть на виплати, встановлені законодавством, як члени сім`ї загиблого військовослужбовця;
Згідно зі статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статті 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства (висновок Верховного Суду у справі № 552/4291/22 від 13 вересня 2023 року);
факт батьківства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 підтверджено висновком молекулярно-генетичного дослідження № 42049 від 18 квітня 2024 року та іншими доказами. В той же час, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не наведено доводів про неправильність вирішення судом спору по суті щодо походження дітей, народжених ОСОБА_1 від ОСОБА_2 ; 
клопотань про проведення повторної експертизи в суді не заявлялось. Об`єктивних даних щодо неправильності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, яка є в матеріалах справи, ОСОБА_3 не надала; 
посилання апелянтки на те, що розгляд цієї справи процесуальним законом передбачено в порядку окремого провадження колегія суддів апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки за наявності спору про право, а також за відсутності встановленого факту смерті ОСОБА_2 розгляд відповідної справи слід проводити в порядку позовного провадження. Інші доводи апеляційної скарги по суті спору, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають;
відповідно до частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, в тому числі щодо прав та інтересів ОСОБА_3 , не перевірив усіх обставин справи та не врахував правових наслідків задоволення позовних вимог стосовно прав ОСОБА_3 , у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
 
Аргументи учасників справи
 
У квітня 2025 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , в якій просила:
постанову апеляційного суду в частині задоволення позову скасувати; 
ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про встановленні факту батьківства ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Отже, задовольняючи позов, апеляційний суд мав провести судовий розгляд справи, тобто дослідити докази, зібрані в підготовчому провадженні, отримати пояснення сторін, надати можливість учаснику, який не був залучений до розгляду справи судом першої інстанції, реалізувати свої процесуальні права. Так, суд апеляційної інстанції зробив такі висновки: про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з незалученням до участі у справі особи, яка підлягала залученню; про ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. Апеляційний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції. Проте суд протиправно задовольнив позов без судового розгляду справи, чим порушив норми статті 209 ЦПК України, оскільки не дослідив матеріали справи, письмові та інші докази, пояснення учасників, й фактично не здійснив розгляд справи;
розгляд справи не може полягати у самостійному ознайомленні судом з матеріалів на стадії ухвалення рішення - кожен доказ має бути безпосередньо досліджений в судовому засіданні та обговорений учасниками. При цьому учасник справи, не допущений судом попередньої інстанції, в апеляційному суді, має реально, а не номінально приймати участь у справі, інакше не можна вважати, що розгляд справи відбувся. Таке порушення норм процесуального права унеможливило реалізацію ОСОБА_3 своїх процесуальних прав, й стало причиною ухвалення протиправної постанови судом апеляційної інстанції;
відповідно до статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Разом з цим запис судового засідання свідчить, що апеляційний суд взагалі не досліджував докази, надані позивачем, а головне, не надав можливості ОСОБА_3 реалізувати свої права, у тому числі щодо надання доказів. Невиконання судом апеляційної інстанції вказаних норм свідчить про помилковість висновку про обґрунтованість позову;
з метою забезпечення прав ОСОБА_3 , яку суд першої інстанції протиправно не допустив до участі у справі, належить ухвалити нове судове рішення в частині позову та у задоволенні позову відмовити. При цьому таке рішення касаційного суду не перешкоджатиме позивачу повторно звернутись до суду з позовом про встановлення батьківства із залученням всіх осіб, на права та обов`язки яких впливатиме судове рішення.
 
У червні 2025 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив, який підписаний представником ОСОБА_13 , в якій просить:
у задоволенні касаційної скарги відмовити;
постанову апеляційного суду залишити без змін.
 
Відзив обґрунтований тим, що:
помилковими є доводи касаційної скарги про те, що з метою дотримання прав ОСОБА_3 , яку суд першої інстанції протиправно не допустив до участі у справі, належить ухвалити нове судове рішення в частині позову та у задоволенні позову відмовити. Так, ОСОБА_3 була залучена до участі у справі на стадії апеляційного провадження як третя особа без самостійних вимог, їй направлялись відповідні матеріали справи та повістки, а її представник належним чином ознайомився із матеріалами справи. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач та суд вживали всіх можливих заходів для її розшуку, але в зв`язку із тим, що ОСОБА_3 не бажала спілкуватись з родичами ОСОБА_2 , умисно не надавала свої персональні дані, суд не мав можливості залучити її до участі у справі;
ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій навела свої доводи, мотиви, які вважала за необхідне в ході її розгляду, тому її права фактично були поновлені. Крім того, будь-які пояснення, які можуть вплинути на розгляд справи по суті особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено. При цьому таких пояснень й не може бути надано, адже у матеріалах справи наявний ДНК тест, який підтверджує факт батьківства ОСОБА_2 . Цей доказ, що є достатнім та допустимим особою, яка подала апеляційну скаргу, не оскаржувався.  Наявність впливу рішення суду про встановлення батьківства відповідача відносно трьох дітей, на зменшення розміру виплат, що отримує ОСОБА_3 , тобто на її права та обов`язки як дружини, не слугує підставою для відмови в задоволенні позову і не є перешкодою для розгляду справи по суті. Вказане виходить за межі предмету судового спору і є наслідком об`єктивних фактів, про які відомо ОСОБА_3 . Пояснення ОСОБА_3 жодним чином на можливість задоволення позову не впливають. У поданій касаційній скарзі не обґрунтовано те, яким саме чином заперечення і незгода із судовим рішенням без спростування сукупності доказів, що були досліджені судами, може вплинути на рішення по суті;
участь чи не участь ОСОБА_3 в судовому процесі, не впливає жодним чином на докази, які містять матеріали судової справи про батьківство ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 . Тому наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції вказуючи на надумані процесуальні порушення;
суд апеляційної інстанції не зобов`язаний проводити повторне дослідження усіх письмових доказів у тому самому порядку, що й суд першої інстанції, якщо відсутні відповідні клопотання або спір щодо їх оцінки. При цьому відсутність посторінкового переліку матеріалів справи не означає, що її не було досліджено на стадії прийняття рішення;
судове рішення апеляційного суду має презумпцію законності. Особа, яка оскаржує його, має довести конкретні порушення, а не обмежуватися загальними фразами про недослідження певних доказів. Апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Він не зобов`язаний повторювати первинний судовий розгляд у повному обсязі, якщо для цього немає підстав, і розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Достатньо того, що сторонам була надана можливість подати докази та надати пояснення, та можливість послатись на докази, що мають бути переоцінені судом;
апеляційна скарга ОСОБА_3 заперечень по суті позову не містила, побудована виключно на аргументах про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Суд розглянув справу в апеляційному порядку з урахуванням принципів цивільного судочинства.
 
Рух справи 
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року указані недоліки було усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.
 
У липні 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 13 травня 2025 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).
 
Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог про встановленні факту батьківства ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.
 
Фактичні обставини 
 
У сповіщенні від 05 вересня 2023 року № 11 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 вказано, що солдат ОСОБА_2 , 1985 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 16:56 год, при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Андріївка Донецької області, під час оборонних дій в квадраті М14 потрапив під обстріл з танку противника по бліндажу та на даний момент вважається безвісти зниклим.
 
Згідно зі свідоцтвом про народження від 26 вересня 2023 року серії НОМЕР_2 та від 19 вересня 2023 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_14 (після зміни прізвища - ОСОБА_15 ) є рідною сестрою ОСОБА_2 .
 
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного дослідження від 18 квітня 2024 року № 42049 ймовірність того, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження, становить 99,9994 %; ймовірність того, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження становить 99,999997 %; ймовірність того, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження становить 99,3 %.
 
На фотокартках у справі відображено святкування родинних свят спільно з дітьми та ОСОБА_2 .
 
У церковній довідці від 23 вересня 2023 року вказано, що 29 липня 2012 року відбулося таїнство Хрещення та миропомазання сина ОСОБА_12 , де ОСОБА_2 був записаний батьком дитини.
 
Згідно з довідкою виконавчого комітету Сатанівської селищної ради Хмельницького району від 18 вересня 2023 року № 413 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спільно проживав із ОСОБА_1 у період з 2006 року до 2014 року.
 
Позиція Верховного Суду
 
За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (стаття 128 СК України).
 
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).
 
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
 
Касаційний суд зауважував, що оскільки законодавець врегулював відносини і передбачив, що факт смерті встановлюється в окремому провадженні, якщо запис про батька дитини у книзі записів народжень здійснено за вказівкою матері та настала смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Натомість у разі зникнення особи безвісти за особливими обставинами застосовується конструкція позову про визнання батьківства (стаття 128 СК України) (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2025 року в справі № 208/15131/24 (провадження № 61-4091ск25)).
 
Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті(частина друга статті 24 ЦК України).
 
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
 
Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).
 
Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року в справі № 465/3147/22 (провадження № 61-1296св24)).
 
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункти 122, 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).
 
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, зокрема, чи оскаржувати судові рішення в касаційному порядку та в яких межах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року в справі № 465/6549/16-ц (провадження № 61-11927св23)).
 
Касаційний суд вже звертав увагу, що:
принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення;
особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61-4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23), пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24)).
 
У справі, що переглядається 
            позивачка просила визнати батьком ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та внести відповідних змін до актових записів про народження дітей;
суд першої інстанції позов ОСОБА_1 до Городоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 задовольнив;
апеляційний суд міркував так, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 , як неучасника справи, належить задовольнити частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити; 
апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 вважається безвісти зниклим у зв`язку з воєнними діями; ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 ; клопотань про проведення повторної експертизи в суді не заявлялось. Об`єктивних даних щодо неправильності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, яка є в матеріалах справи, ОСОБА_3 не надала;
в касаційній скарзі ОСОБА_3 постанову апеляційного суду оскаржує в частині задоволених позовних вимог про встановленні факту батьківства ОСОБА_2 щодо дітей:   ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується ОСОБА_3 
відповідачі постанову апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції не оскаржили;
касаційний суд підкреслює, що у разі зникнення особи безвісти за особливими обставинами застосовується конструкція позову про визнання батьківства. У позові про визнання батьківства належним відповідачем є особа, яку позивачка вважає батьком дітей, а не дружина ОСОБА_2 ; відсутнє рішення суду про оголошення ОСОБА_2 померлим;
касаційний суд зауважує, що особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.
 
За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду в оскарженій частині без змін.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судове рішення в оскарженій частині ухвалене без дотримання норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень касаційного суду. У зв`язку із наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, судове рішення в оскарженій частині - без змін. Тому судові витрати покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2025 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Городоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановленні факту батьківства ОСОБА_2 , щодо дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                            В. І. Крат
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
                                                                                               І. О. Дундар
                                                                                               Є. В. Краснощоков
                                                                                               П. І. Пархоменко