СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/1190/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,
за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури (вх.№2575П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 (рішення ухвалено суддею Ківшик О.В. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 06.11.2025 об 11:08 год, повне рішення складено 17.11.2025) у справі №917/1190/25
за позовною заявою керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Покровська, 22, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400 в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області, вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400
до відповідача Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.», вул. Молодіжна, 4, с. Рокита, Великобагачанський район, Полтавська область, 38353
про стягнення 18105988,87 грн

ВСТАНОВИВ:
Керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.», в якому просив стягнути з відповідача 18105988,87 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної вирубки дерев.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1190/25 у позові відмовлено.
Полтавська обласна прокуратура звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1190/25 та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог прокурора у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що у ході судового розгляду справи №922/16/23 підтверджено, зокрема, відповідальність саме СФГ «С.Г.М.» за невчинення усіх належних дій для збереження об`єкта оренди, що, у свою чергу, призвело до завдання істотної шкоди довкіллю. Заявник зазначає, що Селянське (фермерське) господарство «С.Г.М.» є постійним лісокористувачем земельної ділянки, а отже саме на нього покладений обов`язок щодо забезпечення охорони лісу, при цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, адже відповідач не позбавлений права в подальшому звернутися з позовом в порядку регресу до винних осіб.
На думку прокурора, відсутність у справі матеріалів огляду від 25.05.2021 та 28.05.2021, а також відомостей переліку пнів зрубаних дерев не є підставою для відмови у задоволенні позову, адже вищевказані документи були об`єктами дослідження судовим експертом відділу економічних досліджень Полтавського НДЕКЦ МВС, яким складено висновок від 23.06.2021 №СЕ-19/117-21/7321-ЕК, а також судовим експертом сектору пожежно-технічних та інженерно-технологічних досліджень лабораторії інженерно-технічних та військових досліджень ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, яким складено висновок від 10.12.2021 №16265/36516-36517 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи. А тому, прокурор вважає, що факти, встановлені d експертному висновку є більш вірогідними за інші докази.
Прокурор також зазначає, що показання свідка ОСОБА_1 , надані під час слідчого експерименту, мають таке саме доказове значення, як і протокол допиту, відповідно є належним та допустимим доказом. Водночас, прокурор вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано лист Державної екологічної інспекції у Харківській області від 08.06.2021 №2664-06-08 з додатками недопустимим доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1190/25, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 13.01.2026.
09.01.2025 від Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення – без змін.
12.01.2025 від Решетилівської міської ради Полтавської області надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання за її відсутності, а також повідомляє, що позовні вимоги керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області до Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.» в межах даної справи підтримує в повному обсязі.
У судовому засіданні представник Харківської обласної прокуратури підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Розпорядженням Решетилівської районної державної адміністрації від 20.02.2006 №81 затверджено технічну документацію щодо посвідчення права користування земельною ділянкою лісового фонду та передано в оренду Селянському (фермерському) господарству «С.Г.М» земельну ділянку лісового фонду загальною площею 629 га із земель запасу терміном на 25 років на території Шилівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (т. 1, а.с. 79).
Відповідно до затвердженої зазначеним розпорядженням технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок СФГ «С.Г.М.» в адміністративних межах Шилівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, земельна ділянка лісового фонду загальною площею 629 га складається із земельних ділянок з кадастровими номерами: 5324285700:00:001:0001 площею 495,80 га, 5324285700:00:001:0002 площею 4,20 га, 5324285700:00:006:0001 площею 68,80 га, 5324285700:00:006:0002 площею 60,20 га (т. 1, а.с. 66-77).
Між Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області (далі - орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством «С.Г.М.» (далі - орендар) 24.03.2006 укладено договір оренди земельної ділянки лісового фонду, посвідчений приватним нотаріусом Решетилівського районного територіального округу Полтавської області Бєлашом Ю.Д. за реєстровим № 277 (далі – договір, т. 1, а.с. 43-45).
Договір зареєстрований у Решетилівському відділенні Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040656100002.
Згідно пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 629 га, у тому числі 629 га, зайнятих лісовими насадженнями.
Відповідно до пунктів 15, 16 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення лісового господарства. Цільове призначення земельної ділянки - землі лісового фонду.
Обов`язки орендаря земельної ділянки передбачені пунктом 31 договору, згідно якого останній зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.
Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки лісового фонду на території Шилівської сільської ради Решетилівського району від 25.03.2006 орендодавець здав, а орендар прийняв земельну ділянку лісового фонду площею 629 га на території Шилівської сільської ради Решетилівського району, згідно договору оренди земельної ділянки лісового фонду від 24.03.2006 (т. 1, а.с. 46).
Головою Решетилівської районної державної адміністрації 25.04.2008 видано розпорядження №183 «Про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки лісового фонду від 24.03.2006» (т. 1, а.с. 81).
Між Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області та Селянським (фермерським) господарством «С.Г.М» 26.04.2008 укладено додатковий договір до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006, який посвідчено приватним нотаріусом Решетилівського районного територіального округу Полтавської області Бєлашом Ю.Д. за реєстровим №742 та зареєстровано у Решетилівському відділі ПРФ ДП «ЦДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 травня 2008 року за № 040856100028 (далі - додатковий договір, т. 1, а.с. 54-55).
Зазначеним додатковим договором пункт 31 розділу «Права та обов`язки Орендаря» договору викладено у новій редакції, згідно якої орендар зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки у строки, встановлені договором; виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; дотримуватись встановленого законодавством режиму використання земель; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей земельної ділянки, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі: постійно вести роботу, направлену на збереження об`єкту оренди та на протипожежну безпеку; своєчасно вносити плату за використання земельної ділянки; не порушувати прав інших лісокористувачів (п. 3.2 додаткового договору).
За результатом розгляду клопотання Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.» від 20.01.2021 №27 щодо погодження реалізації бланку лісорубного квитка для проведення у 2021 році рубок формування та оздоровлення лісів в орендних лісах підприємства Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило СФГ «С.Г.М.» листом від 29.01.2021 за №04-32/88, що не заперечує щодо реалізації через ДП «Новосанжарський лісгосп» одного комплекту бланку лісорубного квитка для проведення санітарно-вибіркових рубок в кварталі 1, виділ 19 на площі 11,8 га, кварталі 4, виділ 5 на площі 12,8 га, кварталі 4, виділ 7 на площі 14,0 га та кварталі 4, виділ 11 на площі 8,1 га (т. 1, а.с. 87).
В матеріалах справи міститься копія лісорубного квитка від 02.02.2021 серії ПО ЛРК №005407, виданого СФГ «С.Г.М.» для санітарної, вибіркової рубки по відведених в рубку деревам в кварталі 1, виділ 19 на площах 11,8 га, в кварталі 4, виділ 5 на площі 12,8 га, в кварталі 4, виділ 7 на площі 14,0 га та кварталі 4, виділ 11 на площі 8,1 га (т. 1, а.с. 88).
16.04.2021 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесений запис про реєстрацію кримінального провадження №42021172070000013 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: протягом 2020-2021 року Державним підприємством «Новосанжарське лісове господарство» реалізовано лісорубні квитки СФГ «С.Г.М.» за №003354 з метою прохідної рубки на площах 2,6 га та на площі 5 га (2020 рік), а також №005407 з метою санітарної вибіркової рубки на площах 11,8 га, 12,8 га, 14 га та 8,1 га. Разом з цим, перевіркою номерів вищевказаних лісорубних квитків згідно електронного порталу «Реєстр лісорубних квитків» (https:/lk.ukrforest.com/) встановлено, що лісорубні квитки під вказаними номерами не видавались. Крім того, вивченням відомостей Публічної кадастрової карти встановлено, що земельні ділянки, на яких знаходяться вищевказані лісові насадження, є землями запасу комунальної власності кадастровий номер №5324285700:00:001:0001 з цільовим призначенням «Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг» площею 495,802 га ще не надані у користування, у зв`язку із чим вищевказана земельна ділянка та лісові насадження у віданні вищевказаного фермерського господарства не перебувають. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на вищевказану земельну ділянку від 19.05.2017 право оренди належало Дочірньому підприємству «Агрофірма «Шилівка» ЗАТ «Оптім-Оіл». Однак, на даний час згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ЗАТ «Оптім-Оіл» визнано банкрутом та припинено на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2010. Таким чином, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень вищевказана земельна ділянка у користуванні СФГ «С.Г.М.» не перебуває. З огляду на зазначене, у діях посадових осіб ДП «Новосанжарське лісове господарство» вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (Зловживання владою або службовим становищем) під час продажу бланків лісорубних квитків без перевірки наявності землевпорядної та лісовпорядної документації, що заподіяно істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам (т. 1, а.с. 140).
Звертаючись з даним позовом керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області зазначає, що в 2021 році Державним підприємством «Новосанжарське лісове господарство» реалізовано лісорубний квиток №005407 Селянському (фермерському) господарству «С.Г.М.» з метою санітарної вибіркової рубки на площах 11,8 га, 12,8 га, 14 га та 8,1 га (2021 рік). Під час проведення 25.05.2021 в межах кримінального провадження №42021172070000013 від 16.04.2021 огляду лісової ділянки площею 14 га, квартал 4 виділ 7, за участі спеціалістів Державної екологічної інспекції Харківської області виявлено пні 1363 сухостійних та 1518 сироростучих дерев без клеймування біля шийки кореня, чим встановлено факт незаконної порубки деревини, яка проведена СФГ «С.Г.М.», про що складено відомість переліку пнів зрубаних дерев.
Вказані обставини, на думку прокурора, є достатніми для стягнення з Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.» на користь держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області 18105988,87 грн майнової шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки дерев на земельній ділянці комунальної форми власності, яка на момент вчинення незаконної порубки та завдання шкоди перебувала у користуванні вказаного вище підприємства на підставі договору оренди земельної ділянки лісового фонду від 24.03.2006.
Прокурор зазначає, що факти проведення незаконних рубок у кварталі 4 виділ 5 площею 12,8 га, у кварталі 1 виділ 19 площею 11,8 га, у кварталі 4 виділ 7 площею 14,0 га, а також заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу в загальній сумі 18105988,87 грн підтверджується: 
- листом Державної екологічної інспекції у Харківській області від 08.06.2021 №2664-06-08 з додатками у вигляді розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства внаслідок незаконної рубки дерев на ділянці лісу СФГ «С.Г.М.» Решетилівської ОТГ у кварталі 4 виділ 5 площа 12,8 га, у кварталі 1 виділ 19 площа 11,8 га, у кварталі 4 виділ 7 площа 14,0 га;
- висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/117-21/7321-ЕК від 23.06.2021;
- висновком експерта від 10.12.2021 №16265/36516-36517 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.10.2024 за участі свідка ОСОБА_1 ;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 за №42021172070000013.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обставини заподіяння шкоди державі у розмірі 18105988,87 грн не доведено в порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, належними та допустимими доказами. Показання ОСОБА_1 , зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.10.2024, не відповідають приписам ст. 87, 88 ГПК України; лист Державної екологічної інспекції у Харківській області не є розпорядчим документом органу державного контролю в розумінні наведених приписів закону, а зміст листа не дає можливості суду здійснити перевірку вихідних даних для розрахунку розміру заподіяної шкоди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Місцевий господарський суд також зазначив, що висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 10.12.2021 №16265/36516-36517 не містить відомостей щодо натурного обстеження експертом місця можливого спричинення шкоди та перевірки фактичних відомостей, на підставі яких було здійснено розрахунок. Висновок судової економічної експертизи № СЕ-19/117-21/7321-ЕК від 23.06.2021 суд першої інстанції також не визнав допустимим доказом, оскільки він складений на підставі листа Державної екологічної інспекції у Харківській області від 08.06.2021 року за №2664-06-08, про що зазначається в самому його тексті та фактично зводиться до перевірки арифметичних розрахунків розміру шкоди, наданого в розрахунку Державної екологічної інспекції у Харківській області в додатках до листа від 08.06.2021 №2664-06-08.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної навколишньому природньому середовищу внаслідок незаконної порубки дерев та порушення норм лісового і природоохоронного законодавства.
Відповідно до частини 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії; 2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №907/449/22.
Відповідно до абзацу 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Пунктами 1 - 6 частини 2 статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу (частина 5 статті 86 Лісового кодексу України).
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Згідно з частиною 1 статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №909/976/17 від 09.08.2018 та у постанові Верховного Суду у справі №925/556/24 від 08.07.2025).
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Отже, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що притягнути його до відповідальності можливо лише після встановлення конкретних осіб, які здійснили правопорушення, або встановлення відсутності таких осіб.
Колегія суддів враховує, що відповідно до частини 1, 2 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Так, згідно з пунктом 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017, Держекоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, інформує дозвільні органи про надані приписи суб`єктам господарювання, що провадять діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
Верховний Суд у постанові від 24.01.2024 у справі №907/449/22 зазначає, що оформлений відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» акт перевірки є документом, який фіксує факт проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема, у сфері охорони навколишнього природного середовища.
При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №914/669/22, що акт перевірки не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства, а подані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, мають бути оцінені судами як окремо кожен, так і в їх сукупності. 
Колегія суддів, зазначає, що акт перевірки Державної екологічної інспекції має фіксувати результати державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства суб`єктом господарювання та містити перелік таких порушень. Акт про порушення є ключовим доказом у процесі екологічного контролю.
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній відповідний акт перевірки Державної екологічної інспекції. З матеріалів справи не вбачається, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводила перевірку (у тому числі документальну) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю зі складенням відповідно до законодавства акту за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції.
Натомість прокурором надано копію відповіді Державної екологічної інспекції у Харківській області №2664-06-08 від 06.08.2021 на запит Решитилівської окружної прокуратури Полтавської області, зі змісту якої вбачається, що «…під час огляду місця події в рамках кримінального провадження №42021172070000013, було обстежено лісові ділянки Селянського фермерського господарства «С.Г.М.» (СФГ «С.Г.М.»): квартал 1 виділ 19 площа 11,8 га; квартал 4 виділ 5 площа 12,8 га; квартал 4 виділ 7 площа 14,0 га та виявлено пні сухостійних та сироростучих дерев, без клеймування біля шийки кореня – незаконно зрубаних до ступеня припинення росту. Зазначене є порушенням ст. 19, 64 Лісового кодексу України в результаті чого Інспекцією у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (з урахуванням індексації такс 2021 року) розраховано шкоду, відповідно до якої державі заподіяно збитків на загальну суму 18105990, 67 грн.». До листа долучені додатки з розрахунками розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства внаслідок незаконної порубки дерев до ступеня припинення росту на ділянці лісу СФГ «С.Г.М.» у кварталі 4 виділ 5 площею 12,8 га - в кількості 2 дерев на суму 6951,16 грн, у кварталі 1 виділ 19 площею 11,8 га - в кількості 693 дерева на суму 3522801,74 грн, у кварталі 4 виділ 7 площею 14,0 га - в кількості 2881 дерево на суму 14576237,77 грн (т. 1, а.с. 110 - 113).
Колегія суддів зазначає, що вказаний лист Державної екологічної інспекції у Харківській області не є розпорядчим документом органу державного контролю в розумінні наведених приписів законодавства, а його зміст не дає можливості суду встановити, яким чином, ким, коли за допомогою яких пристроїв встановлювалися вихідні дані (зокрема щодо кількості зрубаних дерев, їх діаметру та стану: сухостійні чи сироростучі, тощо), необхідні для розрахунку розміру заподіяної шкоди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». 
Відсутність вказаних даних унеможливлює суду перевірку наданих прокурором та здійснених Держекоінспекцією розрахунків завданої довкіллю шкоди.
Щодо посилання прокурора на висновок судової економічної експертизи №СЕ-19/117-21/7321-ЕК від 23.06.2021 в обґрунтування факту завдання і розміру шкоди навколишньому середовищу внаслідок незаконної порубки дерев та підстав притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно зі ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Так, згідно наданої прокурором копії висновку судової економічної експертизи №СЕ-19/117-21/7321-ЕК від 23.06.2021, призначеної у кримінальному провадженні №42021172070000013, вбачається, що для дослідження експерту надані копії матеріалів вказаного кримінального провадження на 75 аркушах, та ним використані, зокрема, такі документи: 
- копія листа Державної екологічної інспекції у Харківській області від 08.06.2021 №2664-06-08 з додатками: розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства внаслідок незаконної рубки дерев на ділянці лісу СФГ «С.Г.М.» у кварталі 4 виділ 5 площа 12,8 га, на землях Решетилівської ОТГ; розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства внаслідок незаконної рубки дерев на ділянці лісу СФГ «С.Г.М.» у кварталі 1 виділ 19 площа 11,8 га, на землях Решетилівської ОТГ; розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства внаслідок незаконної рубки дерев на ділянці лісу СФГ «С.Г.М.» у кварталі 4 виділ 7 площа 14,0 га, на землях Решетилівської ОТГ;
- копія протоколу огляду місця події сел. Шилівка від 28.05.2021 з додатком переліку пнів квартал 4 виділ 5, площа 12,8 га;
- копія протоколу огляду місця події сел. Шилівка від 25.05.2021;
- копія відомості переліку пнів зрубаних дерев квартал 4, виділ 7 площа 14,0 га;
- копія протоколу огляду місця події сел. Шилівка від 28.05.2021 з додатком переліку пнів квартал 1, виділ 19, площа 11,8 га.
Проте, до матеріалів даної справи №922/1190/25 прокурором не надані зазначені копії протоколів огляду місця події та відомості переліку пнів зрубаних дерев, з яких суд мав би можливість встановити як обставини незаконної вирубки дерев, їх характеристики, так і, відповідно, розмір заподіяної шкоди.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що за результатами проведеного експертом дослідження наданих документів та їх співставлення з вимогами нормативних актів, ним встановлено, що розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки дерев у лісових ділянках СФГ «С.М.Г.», зазначений в розрахунку Державної екологічної інспекції у Харківській області від 08.06.2021 №2664-06-08, підтверджується, а саме: у кварталі 4 виділ 5 в зазначеній в розрахунку сумі; у кварталі 1 виділ 19 в сумі 3522801,21грн; у кварталі 4 виділ 7 в сумі 14576236,50 грн. Водночас, згідно зазначеного листа Держекоінспекції від 08.06.2021 №2664-06-08 розмір завданої шкоди у кварталі 1 виділ 19 шкода складає 3522801,74 грн, а у кварталі 4 виділ 7 – 14576237,77 грн. Таким чином, розмір шкоди, встановлений Держекоінспекцією, відрізняється від встановленого експертом.
Суд апеляційної інстанції також погоджується з зауваженнями місцевого господарського суду, що вказаний висновок експерта (з огляду на його спеціальність «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля» та межі судової інженерно-екологічної експертизи) не може вирішувати питання про законність чи незаконність виявленої порубки, а також про причетність до цього Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.». Окрім того, в самому питанні, сформульованому органом досудового розслідування, всупереч презумпції невинуватості міститься констатація вини саме Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М.» у незаконній вирубці дерев.
Прокурор посилається й на висновок експерта ННЦ «Інститут судових експертиз Ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» №16265/36516-36517 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 10.12.2021 по матеріалам кримінального провадження №42021172070000013, згідно якого на вирішення експертизи поставлені такі питання: 
- Яка шкода завдана навколишньому середовищу внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 4 виділ 5, кварталі 1 виділ 19, кварталі 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М»;
- Чи може вважатися шкода, завдана внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі у кварталі 4 виділ 5, кварталі 1 виділ 19, кварталі 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М» в даному кримінальному провадженні істотною шкодою, завданою навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів?
Водночас, вищезазначені питання було відкориговані експертом у відповідності до п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями) та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень і викладені в такій редакції:
1. Яка екологічна шкода завдана довкіллю внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 4 виділ 5, кварталі 1 виділ 19, кварталі 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М»? 
2. Чи завдана істотна шкода довкіллю внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 4 виділ 5, кварталі 1 виділ 19, кварталі 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М»?
Дослідження виконувалось експертом шляхом вивчення наданих матеріалів кримінального провадження, аналізу нормативної, нормативно-технічної, спеціальної технічної документації у галузі лісового господарства, охорони навколишнього природного середовища, шляхом ситуаційного аналізу та порівняння результатів дослідження з вимогами нормативної, нормативно-технічної документації та фактичними даними, які обумовили виникнення досліджуваної події.
По першому питанню за висновком судової інженерно-екологічної експертизи встановлено, що внаслідок незаконної порубки дерев у лісонасадженнях кварталу 1 виділ 19, кварталу 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М» відбулось погіршення захисних, ґрунтозахисних, водоохоронних та екологічних властивостей лісу, локально виникли труднощі щодо лісовідновлення на вищевказаній території і вимагають додаткових матеріальних затрат та людських ресурсів і часу на лісовідновлення, значне розрідження лісових насаджень негативно впливає на якість атмосферного повітря та інші насадження даної території та може в подальшому призвести до прискорення ерозії ґрунтів та вивітрювання верхнього шару ґрунту. Внаслідок порубки 2 дерев у кварталі 4 виділ 5 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М» екологічна шкода відсутня.
По другому питанню експертом зроблено висновок, що з екологічної точки зору, внаслідок незаконної порубки дерев, що мали місце у кварталі 1 виділ 19, кварталі 4 виділ 7 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М» довкіллю було завдано істотну шкоду.
З екологічної точки зору, внаслідок незаконної порубки дерев, що мала місце у кварталі 4 виділ 5 Селянського (фермерського) господарства «С.Г.М» враховуючи негативну …ропогенної (нерозбірливо) діяльності, результатом якої є незначні локальні зміни в екосистемі довкіллю.
Проте, і до цього висновку експерта не надано жодних документів, на підставі яких ним проводилося відповідне дослідження. А як вже зазначалося судом, відсутність первинних матеріалів (зокрема, протоколів огляду місцевості), які б підтверджували обставини відсутність клеймування на пнях зрубаних дерев, їх стан, кількість та діаметр, не дозволяють суду перевірити узагальнюючі ці дані висновки експертів, виключають можливість встановлення дійсного розміру шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, як обов`язкової умови для настання відповідальності.
Необхідно звернути увагу, що прокурором заявлено до стягнення шкоду за незаконну порубку дерев у кварталі 4 виділ 5 у кількості дві штуки у розмірі 6951,16 грн. При цьому, за висновком інженерно-екологічної експертизи (з першого питання) у вказаному виділі відсутня екологічна шкода внаслідок вирубки двох дерев. Водночас, матеріали справи містять лісорубний квиток, згідно якого у кварталі 4 виділу 5 дозволялося здійснити санітарну вирубку дерев у кількості 178 штук. Тому, суд не може вважати доведеними обставини незаконності вирубки цих двох дерев у вказаному виділі та завдання цим шкоди. 
Надаючи оцінку такому доказу, як протокол проведення слідчого експерименту від 23.10.2024, в якому відображені показання свідка ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що такі слідчі дії проводилися в рамках відповідного досудового розслідування.
Згідно з частиною 2 статті 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до частини 4 статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Частиною 6 статті 240 КПК України передбачено, що при проведенні слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу, у якому докладно викладаються умови і результати такої слідчої дії.
Відповідно до частини 4 статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №740/3597/17 від 14.09.2020 суд дійшов висновку, що показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів ? протоколом слідчого експерименту.
З вищенаведеного вбачається, що протокол слідчого експерименту є самостійним джерелом доказів у кримінальному процесі і може бути визнаний допустимим доказом, якщо він проведений з дотриманням вимог закону.
В свою чергу, відповідно до частин 1, 2 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
При цьому, всупереч положенням ч. 6 ст. 75 ГПК України наразі відсутній обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні, який би набрав законної сили та встановлював би обов`язкові для господарського суду обставини.
Згідно з частиною 1 статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.
Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Прокурор вважає, що свідчення свідка ОСОБА_1 , надані під час слідчого експерименту, мають таке саме доказове значення, як і протокол допиту, відповідно є належним та допустимим доказом. 
Колегія суддів наголошує, що протокол проведення слідчого експерименту, складений за правилами КПК України не є самостійним процесуальним джерелом доказів у господарському судочинстві.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що показання ОСОБА_1 , зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.10.2024, не відповідають наведеним приписам статей 87, 88 ГПК України та підлягають оцінці під час судового розгляду кримінальної справи. Їх не можна ототожнювати з таким доказом, як заява свідка і надавати їм оцінку з урахуванням приписів статей 87, 88 ГПК України.
Водночас, вказане не виключає можливості оцінки вказаного протоколу проведення слідчого експерименту, зокрема як письмового доказу відповідно до положень ст. 73, 86, 91 ГПК України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Так, зі змісту протоколу слідчого експерименту від 23.10.2024 вбачається, що: «…свідок ОСОБА_2 у довільній формі розповів про обставини залучення його підприємством СФГ «С.Г.М.» до проведення вирубки дерев у 2021 році, вказав (зазначається короткий зміст, оскільки проводиться повна і безперервна відеофіксація), що був працевлаштований до СФГ «С.Г.М.» на посаду лісника; директором підприємства був ОСОБА_3 ; згідно домовленостей мав провести вирубку дерев та санітарну вибіркову рубку та підписувати супроводжуючі документи; здійснив виписку, склав відповідні документи на місці в лісі провів помітки дерев, наносив номерні позначки (порядкові номери) на дерева, ставив клеймо на дерева, що підлягали рубці, відпускав зрублені дерева; обов`язок контролювати процес вирубки дерев на нього не покладався, згідно домовленостей від мав тільки зробити виписку і скласти відповідний документ, директор підприємства ОСОБА_3 та його представники періодично прибували на місце вирубки наскільки намагались, то виписка в рубку проводилась у кварталі 4 та 1 посеред виділів не пам`ятає.».
Колегія суддів зазначає, що зміст вказаного документу також не підтверджує заявлені прокурором вимоги про завдання відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу в загальній сумі 18105988,87 грн. Він так само не містить первинної інформації ні про обсяги незаконної вирубки дерев, ні про їх стан, ні про діаметр стволів тощо, що, як зазначалося, виключає можливість з`ясування дійсного розміру заподіяної шкоди. Окрім того, за твердженням заявника апеляційної скарги, факт незаконної вирубки лісу виявлено 25.05.2021 та 28.05.2021, а слідчий експеримент проводився 23.10.2024, тобто через три роки після вчинення можливого кримінального правопорушення. 
А тому наданий протокол слідчого експерименту від 23.10.2024 також об`єктивно не доводить ні обставин заподіяння відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу, ні її розмір.
Щодо посилань заявника апеляційної скарги на преюдиційний характер обставин, встановлених у справі №922/16/23, для розгляду даної справи, колегія суддів зазначає, що при розгляді справи №922/16/23 суди дійшли висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення з підстав порушення СФГ «С.Г.М.» правил лісокористування та умов договору оренди. При цьому, предметом розгляду справи №922/16/23 не було встановлення обставин заподіяння такими діями відповідача шкоди довкіллю та визначення її розміру. Суд першої інстанції вірно зауважив, що із змісту судових рішень у справі №917/16/23 не вбачається встановленим факт незаконної порубки дерев на орендованих СФГ «С.Г.М.» земельних ділянках. В свою чергу, здійснена судом у справі №917/16/23 правова оцінка фактичних обставин щодо наявності та виконання договорів оренди відповідних земельних ділянок не є обов`язковою для суду при вирішенні цього спору. 
У пунктах 1 - 3 статті 237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, як чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до положень ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок місцевого господарського суду про те, що обставини заподіяння шкоди навколишньому природньому середовищу у розмірі 18105988,87 грн не доведено в порядку, передбаченому положеннями статей 73, 74, 76, 77 ГПК України, належними та допустимими доказами, а тому він є законним та обґрунтованим.
Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1190/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 19.01.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза