ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2026 р. Справа №909/27/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.
Суддів Бойко С.М.,
Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Бабій М.М.,
представники сторін: 
прокурор: Слиш Г.С.,
відповідача, третьої особи: не з`явились,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури №15-523вих-25 від 27.06.2025 (вх. суду від 01.07.2025 № 01-05/2028/25)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 (повне рішення складено 05.05.2025, суддя В.В. Михайлишин)
у справі № 909/27/25
за позовом: Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури
в інтересах держави в особі Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м. Івано-Франківськ,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГО", м. Івано-Франківськ
про: визнання недійсним п. 3.1. Договору купівлі - продажу № 42 від 20.12.2023 та стягнення коштів в сумі 50 000, 00 гривень,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду попередньої інстанції:
Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГО" про визнання недійсним п. 3.1. Договору купівлі - продажу № 42 від 20.12.2023 та стягнення коштів в сумі 50 000, 00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що всупереч пунктам 32 та 92 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України пункт 3.1. Договору купівлі - продажу № 42 від 20.12.2023 містить умову щодо нарахування ПДВ, що є підставою для визнання недійсним цього пункту та, як наслідок, підставою повернення безпідставно сплаченого позивачем ПДВ у розмірі 50 000, 00 гривень.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведення прокурором правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ, та, як наслідок, про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору в частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
На думку апелянта, місцевий господарський суд дійшов формальних висновків, що сторонами у цій справі не надано сертифікат кінцевого споживача та укладений договір не містить положень щодо кінцевого отримувача з переліку, визначеного пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Так, прокурор стверджує, що поставлений відповідачем товар призначався для забезпечення потреб підрозділів Збройних Сил України. Зокрема, прокурор вважає, що вказане підтверджується листом-зверненням командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2023 № 3049, наказом директора Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 20.12.2023 № 39 «Про придбання товарів для військової частини НОМЕР_1 » та актом прийому-передачі матеріальних цінностей № 24 від 29.12.2023.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги усі докази у справі, що призвело до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання відповідачем військовій частині дронів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІГО" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25 залишити без змін.
Відповідач вказує, що прокурором не надано належного доказу про те, що закупівля товарів за спірним договором купівлі-продажу № 42 від 20.12.2023 здійснювалася на виконання рішення позивача для передачі товару кінцевому отримувачу – Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач вважає, що судом першої інстанції у даній справі було прийнято законне рішення про відмову у задоволенні позову прокурора.

Департамент ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаргу Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі №909/27/25.
Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 у справі № 909/27/25.
Постановою Верховного Суду від 01.10.2025 касаційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задоволено частково; ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 у справі №909/27/25 скасовано; справу №909/27/25 направлено до Західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.10.2025 для розгляду апеляційної скарги у справі № 909/27/25 визначено: Бонк Т.Б. – головуючий суддя, судді Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Врахувавши висновки Верховного Суду у цій справі, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 поновлено Заступнику керівника Івано-Франківської обласної прокуратури строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури №15-523вих-25 від 27.06.2025 (вх. суду від 01.07.2025 № 01-05/2028/25) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25.
Ухвалою суду від 27.11.2025 призначено справу №907/27/25 до розгляду у судовому засіданні на 13.01.2026.
13.01.2026 відповідач подав суду клопотання, у якому просив врахувати наведені ним висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах та здійснювати розгляд апеляційної скарги у цій справі на підставі наявних матеріалів справи та без участі представника відповідача.
У судовому засіданні 13.01.2026 прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, надав суду пояснення. Департамент ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації, належним чином повідомлене про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
У матеріалах справи наявний лист № 3049 від 12.10.2023, відповідно до якого Військова частини НОМЕР_1 звернулась до Івано-Франківської обласної ради з проханням виділити кошти з обласного бюджету військовій частині НОМЕР_1 для ефективнішого виконання бойових завдань в районах ведення бойових дій, а саме: FPV Drone 7 дюймів у кількості 28 штук на суму 462 000, 00 гривень.
Наказом директора Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 20.12.2023 № 39 "Про придбання товарів для військової частини НОМЕР_1 " на виконання пункту 1 Регіональної цільової програми надання шефської допомоги військовим частинам Збройних Сил України, Національної гвардії України та Державної прикордонної служби України, військово-патріотичного виховання молоді на 2021 - 2025 роки у зв`язку із нагальною потребою в закупівлі товарів, робіт і послуг, відповідно до вимог "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, зобов`язано здійснити оплату витрат на суму 300 000, 00 гривень, включаючи ПДВ, пов`язаних з придбанням товарів для успішного виконання завдань по стримуванню агресії окупаційних військ російської федерації військовою частиною НОМЕР_1 .
20.12.2023 між Департаментом ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІГО" (Постачальник) укладено Договір купівлі-продажу № 42 (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору, за цим Договором Постачальник зобов`язується поставити у зумовлені строки Покупцеві товар, а саме Дрон 7-дюймів (з акумулятором 5000 maH), (Код ДК 021:2015:34710000-7 Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном), перелік, кількість, ціни та ідентифіковані особливості яких зазначені у видатковій накладній, Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказані товари і сплатити за них грошову суму на умовах цього Договору. Товари належать Постачальнику на праві власності, не закладені, не арештовані і не є предметом позовних вимог третіх осіб, якщо інше додатково не узгоджено Сторонами.
Згідно із пунктами 1.2., 1.3. Договору, кількість товару зазначається у видаткових накладних, що є основою для оплати. Обсяги закупівлі Товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб Покупця.
За пунктом 2.1. Договору, загальна кількість та асортимент Товару, що поставляється за Договором, складається з кількості та асортименту Товару, погоджених Сторонами та вказаних в підписаній Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору.
За приписами пункту 3.1. Договору, ціна цього Договору становить 300 000, 00 гривень, включаючи ПДВ 50 000, 00 гривень).
Згідно пункту 4.2. Договору, розрахунки здійснюються у національній валюті.
Як визначено у пункті 4.3 Договору, покупець здійснює оплату Товару шляхом здійснення безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі XIII даного Договору.
Відповідно до пункту 4.4 Договору, розрахунок за поставлений товар вважається здійсненим Покупцем після надходження в повному обсязі коштів на поточний рахунок Постачальника.
Місце поставки (передачі) товару здійснюється за адресою: 76015, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21 або на вимогу Покупця (п. 5.1. Договору).
Пунктами 5.7., 5.8. Договору визначено, що доказом передачі Товару Покупцю є накладна на поставку Товару, що підписана уповноваженою особою Покупця. Разом із товаром Постачальник передає Покупцю два примірники видаткової накладної.
У пункті 11.1. Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023, а в частині зобов`язань сторін - до повного їх виконання.
Невід`ємною частиною цього договору є: Специфікація товару (Додаток № 1) (п. 13.1. Договору).
Специфікацією, що є додатком № 1 до Договору, сторони узгодили найменування товару, кількість, загальну вартість: Дрон 7-дюймів (з акумулятором 5000 maH) разом з ПДВ 300 000, 00 гривень, в тому числі ПДВ: 50 000, 00 гривень (том 1, зворотній бік а. с. 16).
Згідно з видатковою накладною № РН-0000068 від 21.12.2023, Замовник отримав визначений у Договорі та додатку № 1 до нього товар - Дрон 7-дюймів (з акумулятором 5000 maН – 13 шт.) загальною вартістю 300 000, 00 гривень, у тому числі ПДВ 50 000, 00 гривень.
Відповідно до платіжної інструкції № 953 від 21.12.2023, на виконання вказаного Договору Департаментом сплачено ТОВ "ЛІГО" усього 300 000, 00 гривень, без ПДВ (пп. 2 п. 19 пост. 590).
Згідно з актом прийому-передачі матеріальних цінностей від 29.12.2023 позивач передав, а Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у свою чергу, прийняла матеріальні цінності: Дрон 7-дюймів (з акумулятором 5000 maН – 13 шт.) загальною вартістю 300 000, 00 гривень з ПДВ.
Прокурор ствердив, що товар за Договором входить до переліку товарів, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість під час дії правового режиму воєнного стану, відтак сторонами Договору безпідставно включено до ціни товару суму податку на додану вартість чим порушено пункт 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України".
Івано-Франківською обласною прокуратурою, в порядку частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", скеровано лист від 14.10.2024 № 15-840 вих-24 до Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якому повідомлено про протиправне включення до ціни Договору суми ПДВ та безпідставне отримання цих коштів ТОВ "ЛІГО", а також витребувано необхідну інформацію.
У відповідь Департамент ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації листом від 15.11.2024 № 960/01-18/010 повідомив, що заходи цивільно-правового характеру щодо повернення надмірно сплаченої суми ПДВ за вищевказаним Договором не вживались.
Івано-Франківською обласною прокуратурою 10.12.2024 за № 15-986вих-24 до Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації скеровано лист, у якому повторно повідомлено про вищевказані порушення вимог Закону та витребувано необхідну документацію.
Від Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації за № 1094/01-18/010 від 24.12.2024 надійшла відповідь про те, що ТОВ "ЛІГО" не здійснено повернення коштів у розмірі нарахованого й сплаченого ПДВ, та надано копії документів щодо укладеного договору закупівлі.
Листом від 24.12.2024 № 15-1037вих-24 прокуратурою повідомлено про намір пред`явлення позову в інтересах держави в особі Департаменту ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації до ТОВ "ЛІГО" про визнання недійсним п. 3.1 Договору № 42 від 20.12.2023 в частині включення в загальну вартість товару податку на додану вартість у сумі 50 000, 00 гривень.
Вказані обставини призвели до звернення прокурора до Господарського суду з вимогами про визнання недійсним пункту 3.1 Договору в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору та стягнення з відповідача 50 000, 00 гривень.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Відповідно до ст.11 Закону "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з пп.14.1.178 п.14.1 ст.14 ПК України ПДВ – це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розд.V та підрозд.2 розд.XX ПК України.
За змістом підпунктів а) і б) п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.
Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до пп.213.1.9 і 213.1.14 п.213.1 ст.213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, ПДВ та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Як встановлено судами у цій справі, пунктом 3.1. договору сторони погодили, що , ціна цього Договору становить 300 000, 00 гривень, включаючи ПДВ 50 000, 00 гривень.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 вказала на те, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.
Пунктами 30.1, 30.2, 30.9 ПК України податкова пільга – передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом:
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Відповідно до пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель: тепловізійні біноклі, монокуляри та бінокуляри, прилади нічного бачення (біноклі та монокуляри), що класифікуються у товарних підкатегоріях 8525 89 00 10, 8525 89 00 90 згідно з УКТ ЗЕД.
У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.
Верховний Суд у постановах від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24, від 18.09.2025 у справі № 910/12975/24 вказав на те, що операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК за умови, якщо:
- товари, щодо яких здійснюються такі операції, належать до категорії товарів, які визначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК та класифікуються у товарних позиціях згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), визначеною Законом України «Про митний тариф України» від 19.10.2022 №2697-IX;
- кінцевим отримувачем відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами відповідного договору визначено суб`єктів, перерахованих у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК.
У разі недотримання таких умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Водночас Верховний Суд зауважив, що визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт кінцевого отримувача таких товарів, а й документальне підтвердження особи такого суб`єкта відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору, в якому визначено осіб, зазначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, кінцевими отримувачами.
За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» кінцеві споживачі – суб`єкти господарювання України, державні органи України, Збройні Сили України та інші військові формування, правоохоронні органи, іноземні суб`єкти господарської та іншої діяльності, які безпосередньо є споживачами товарів, відповідно імпортованих в Україну або експортованих з України; сертифікат кінцевого споживача - документ, яким кінцевий споживач визначає місце та мету кінцевого використання (встановлення) товарів і гарантує, що ці товари не будуть використані в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не будуть передані іншому споживачу на території держави призначення або реекспортовані без дозволу відповідного державного органу, а також бере на себе інші гарантії (зобов`язання) щодо імпортованих товарів, передбачені умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) чи вимогами держави - експортера товару.
Положення про порядок надання гарантій та здійснення державного контролю за виконанням зобов`язань щодо використання у заявлених цілях товарів, які підлягають державному експортному контролю, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 № 920, визначає порядок надання державних гарантій і гарантій українських кінцевих споживачів щодо використання у заявлених цілях імпортованих в Україну товарів, які підлягають державному експортному контролю, здійснення державного контролю за виконанням цих гарантій, а також контролю за виконанням іноземними кінцевими споживачами своїх гарантій щодо використання у заявлених цілях товарів, імпортованих ними з України.
Відповідно до п. 5 цього Положення з метою оформлення гарантій щодо кінцевого використання імпортованих в Україну товарів використовуються міжнародний імпортний сертифікат, сертифікат підтвердження доставки, сертифікат кінцевого споживача та інші документи, які містять державні гарантії та гарантії кінцевого споживача щодо використання товарів у заявлених цілях.
Пунктами 15, 16 зазначеного Положення встановлено, що сертифікат кінцевого споживача – це документ, яким кінцевий споживач вказує на місце встановлення (використання) і ціль кінцевого використання товару та гарантує, що цей товар не буде використаний в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не буде переданий іншому суб`єкту підприємницької діяльності на території України або реекспортований без дозволу Держекспортконтролю, а також бере на себе інші гарантії щодо імпортованого в Україну товару у разі, коли це передбачено умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) згідно з вимогами держав – експортерів товарів (додаток 3). Оформлення сертифіката кінцевого споживача здійснюється кінцевим споживачем. Сертифікат кінцевого споживача скріплюється підписом керівника відповідного підприємства, організації або уповноваженою на те особою.
Верховний Суд у постанові від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24 вказав на те, що сертифікат кінцевого споживача – це документ, який надається, зокрема, з метою підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів, який гарантує, що переданий йому товар не буде використовуватись в інших цілях або не буде переданий іншому суб`єкту.
Верховний Суд у постанові від 28.08.2025 у справі № 914/1555/24 зазначив, що визначення суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору насамперед обумовлено необхідністю підтвердити особу такого кінцевого отримувача товарів, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України яких підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, та не може бути формальністю адже операції, зокрема, щодо постачання товарів, суб`єкт кінцевого отримувача яких не відповідає визначеному переліку, виключає можливість звільнення таких операцій від оподаткування ПДВ на підставі цієї норми.
Таким чином, за вказаною нормою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій, зокрема, щодо постачання на митній території України товарів, визначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, визначальним є документальне визначення суб`єкта кінцевого отримувача таких товарів відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору.
Судами у цій справі встановлено, що матеріали справи не містять, а сторони не надали сертифікат кінцевого споживача, в якому було б зазначено, що кінцевим отримувачем відповідних товарів є особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України; умови укладеного між позивачем та відповідачем договору не визначають, що кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України; ні договір, ні тендерна документація не містять посилань на Програму забезпечення територіальної оборони на 2023-2025 роки або на те, що відповідний товар буде закуповуватись для потреб територіальної оборони або для забезпечення Збройних Сил України.
Щодо листа № 3049 від 12.10.2023 Військової частини НОМЕР_1 до голови Івано-Франківської обласної ради з проханням виділити кошти з обласного бюджету військовій частині НОМЕР_1 для ефективнішого виконання бойових завдань в районах ведення бойових дій то суд першої інстанції правомірно вказав, що такий лист не є тим документом, який відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України підтверджує кінцевого отримувача товарів, що мало б наслідком звільнення операцій щодо їх постачання від оподаткування ПДВ.
Стосовно акту приймання-передачі матеріальних цінностей № 24 від 29.12.2023, то вказаний документ лише засвідчує факт переходу права на товар - Дрон 7-дюймів (з акумулятором 5000 maH) в кількості 13 штук на суму 300 000, 00 гривень з ПДВ, до військової частини НОМЕР_1 , однак, він не доводить, що їх закупівля здійснювалася саме за спірним Договором купівлі-продажу № 42, оскільки жодних посилань на спірний договір чи безпосереднього постачальника – Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІГО" не містить.
Крім цього, суд попередньої інстанції обґрунтовано зауважив, що саме позивачем як замовником в оголошенні про проведення відкритих торгів вказана очікувана вартість предмета закупівлі з урахуванням суми ПДВ, у зв`язку із чим, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІГО", як учасником торгів було подано пропозицію, де зазначено інформацію про ціну та інші критерії оцінки відповідно до їх попереднього встановлення Департаментом ресурсного забезпечення та управління майном Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
Таким чином, місцевий господарський суд, враховуючи встановлені обставини щодо відсутності в матеріалах справи документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, дійшов правомірного висновку про недоведення прокурором правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ, та, як наслідок, про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору в частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури №15-523вих-25 від 27.06.2025 (вх. суду від 01.07.2025 № 01-05/2028/25) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 у справі № 909/27/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець