Провадження №2/748/169/26	
 	Єдиний унікальний № 748/2938/25	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2026 р.	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Костюкової Т.В.
за участю секретаря Гофрик К.С. 
розглянувши в місті Чернігові справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
встановив:
03 вересня 2025 року представник позивача ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» - адвокат Юхименко Юрій Юрійович, який діє на підставі довіреності від 06.07.2025, через систему «Електронний суд» звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором № 9491292 від 20.01.2021 року у розмірі 8313,6 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 546,17 грн.; три проценти річних у розмірі 117,53 грн. Також, просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 20 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № № 9491292 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Кредитний договір № 9491292 від 20 січня 2021 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор НОМЕР_1 було направлено позичальнику 20 січня 2021 року та введено позичальником у відповідне поле на сайті товариства 20 січня 2021 року, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти в сумі 2000,00 грн 
Відповідно до умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит
08.05.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №8/5/2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9491292 від 20 січня 2021 року
Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №8/5/2021, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 9491292 від 20.01.2021 року в сумі 7520 грн 
Станом на день зверненням із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена та станом 08.01.2025 року становить 8313,6 грн, яка складається з 7520 - розмір заборгованості за кредитним договором на дату відступлення права вимоги та 793,6 грн - сума нарахованих відсотків станом на 08.01.2025 року. 
Враховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 9491292 від 20.01.2021 року у розмірі 8313,6 грн ; збитки завдані інфляцією у розмірі 546,17 грн грн за період з 08.05.2021 року по 24.02.2022 року; три проценти річних у розмірі 117,53 грн за період з 08.05.2021 року по 24.02.2022 року; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою відкрив провадження про справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін .
Ухвала суду з позовною заявою з додатками була направлена відповідачу. Вказаною ухвалою відповідачу надавався строк для подання відзиву по справі .
Ухвалу суду відповідач отримав 03.10.2025 року ( а.с .72)
У строк встановлений судом відзив по справі не подав.
В прохальній частині позову позивач просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. 
Суд вважає, що відповідач відзив на позов не надав тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні було встановлено, що 20 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 був укладений кредитний № 9491292 від 20.01.2021 року ( а.с 29-31) про надання кредиту в сумі 2000,00 грн., строком на 30 днів до 19 лютого 2021 року Позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1 Договору ( до 19.02.2021).
Нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору, а саме знижена процентна ставка в розмірі 1.28% (один цілий двадцять вісім сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 467.2% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 ( 19.02.2021) даного Договору, якщо Позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання Кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка ( п. 4.1 Договору)
Стандартна процента ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми задишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору (19.02.2021) якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів.
Якщо кредит надавався на акційних умовах по ставці 1.28% в день, то у разі пролонгації цього Договору. Позичальник сплачує 1,28% (один цілий двадцять вісім сотих) процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (467.20% річних), починаючи з другого дня пролонгації, та 1,28% (один цілий двадцять вісім сотих) процентів за перший день продовженого строку кредиту.
Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості по Зниженій процентній ставці зазначена у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA166910.
Довідкою про ідентифікацію позичальника в системі ТОВ «ФК «Арагон» підтверджено ідентифікацію ОСОБА_1 . Відповідно до інформації викладеній у довідці відповідачу на номер телефону НОМЕР_2 було надіслано 20.01.2021 року одноразовий ідентифікатор НОМЕР_1 ( а.с 26)
З довідки ТОВ «Онлайн платежі» від 22.07.2025 року за № 184/07 вбачається, що 20.01.2021 року на карту НОМЕР_3 , яка була емітована у Приватбанку було перераховано кошти в сумі 2000 грн, номер транзакції 31113-95694-42824, призначення платежу: видача кредиту 9491292 ( а.с 28)
05 серпня2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9491292 від 20 січня 2021 року ( а.с 33-34)
Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 9491292 від 20 січня 2021 року під № 51 в Реєстрі в сумі 7520 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 768 грн - сума простроченої заборгованості, 4752 грн - сума простроченої заборгованості по підвищених відсоткам ( а.с 35-45)
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору позивач як фінансова установа, надало позичальнику суму позики до 19 лютого 2021 року.
Таким чином, позикодавець, відповідно до ст.1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 19 лютого 2021 року (включно) Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що було прямо передбачено сторонами у п 11.2.1 Договору ( дія договору припиняється після закінчення строку , визначеного п. 3.1 Договору (19.02.2021) 
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою після 19 лютого 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Суд розраховує відсотки за користування кредитом в межах погодженого сторонами строку кредитування визначеного п.3.1 Договору ( 19.02.2021 )та за процентною ставкою визначеною п. 4.2 Договору 9 2,3%, оскільки доказів сплати кредиту не надано. 
Отже з відповідач на користь позивача має бути сплачено відсотки в сумі 1380 грн (2000 грн*2,3%* 30 днів)
Отже з відповідача на користь позивача має бути стягнута сума заборгованості за кредитним Договором № 9491292 від 20.01.2021 року в розмірі 3380, яка складається з тіла кредиту 2000 грн за 1380 грн заборгованість по відсотках 
Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних збитків за період з 05 09.2021 року по 24 лютого 2022 року відповідно до якого збитки, завдані інфляцією, складають 546,17 грн. та розрахунок 3% річних за період з 05 вересня 2021 року по 24 лютого 2022 року, відповідно до якого 3% річних складають 118,21 грн. ( а.с 61)
Постановою Верховного Суду від 12 березня 2018 у справі № 914/712/16 зазначено, що базою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 наступного змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З наданого позивачем розрахунку щодо нарахування індексу інфляції та 3% річних неможливо встановити яким чином здійснювалися такі розрахунки.
Крім того, позивачем порушено права відповідача у частині періоду обрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості.
Судом здійснено перерахунок нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на суму основного боргу 2000,00 грн та отримано такі суми: 140 грн - інфляційні втрати з 05.09.2021 року по 23 лютого 2022 року (включно) та 27,36 грн 3% річних з 05.09.2021 року по 23 лютого 2022 року(включно)
Суд зауважує, що базою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, є сума основного боргу (2000 грн), необтяжена іншими нарахуваннями.
Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 9491292 від 20.01.2021 року в розмірі 3547,36, яка складається з тіла кредиту 2000 грн, 1380 грн заборгованість по відсотках, збитки завдані інфляцією у розмірі 140 грн.; три проценти річних у розмірі 27,36 грн. 
Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн суд вказує наступне.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, суду надано договір про надання правничої допомоги № 28/05/25 від 28 травня 2025 року; акт №5 прийому -передачі наданих послуг, додаткову угоду №2 від 21 серпня 2025 до договору про надання правничої допомоги; платіжну інструкцію №3137 від 26 серпня 2025 року на суму 5000 гривень.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
При вирішенні питання про розмір судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (позов задоволено на 42,67 %), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2133,50 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1033,64 грн (2422,40*42,67%).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 279,280 ЦПК України, ст. ст. 1054 ч. 1, 1056-1 ч. 1 та ч. 2 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором № 9491292 від 20.01.2021 року в розмірі 3547 (три тисячі п`ятсот сорок сім) грн 36 коп, яка складається з тіла кредиту 2000 грн ,1380 грн заборгованість по відсотках, 140 грн - збитки завдані інфляцією та 27,36 три проценти річних .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» витрати на правничу допомогу в розмірі 2133,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» судовий збір в розмірі 1033,64 грн
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» юридична адреса: 01010, м. Київ, пров. Бутишів, буд. 12, ЄДРПОУ: 37686875
Відповідач: ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 

Суддя           Т.В.Костюкова