П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 357/17179/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/713/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Орєхова О.І. 10 березня 2025 року в м. Біла Церква, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2024 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 74080 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 02678-01/2024, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 6000 грн, на умовах повернення у строк до 13 квітня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
02 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 156127, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн, на умовах повернення у строк до 16 квітня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. 
06 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07105-01/2024, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн на умовах повернення у строк до 04 травня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. 
21 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 31981-01/2024, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 1000 грн, на умовах повернення у строк до 19 травня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. 
12 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 2588441, підставі якого останній отримав кредит у розмірі у 6000 грн, на умовах повернення у строк до 28 січня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі.
Проте відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання, суми отриманих кредитів та проценти за користування ними сплачені не були.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав вимоги на підставі укладених з первісними кредиторами договорів факторингу, а саме: № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року укладений з ТОВ «Стар Файненс Груп» ; № 28032024 від 28 березня 2024 року, укладений з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» ; № 20062024 від 20 червня 2024 року, укладений з ТОВ «Аванс Кредит»; № 24052024 від 24 травня 2024 року, укладений з ТОВ «Аванс Кредит»; № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». А тому позивач має право на звернення з вимогами про повернення кредитної заборгованості до відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 10 березня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 02678-01/2024 від 05 січня 2024 року в розмірі 21000 грн, за договором про споживчий кредит № 156127 від 02 січня 2025 року в розмірі 6016 грн гривень, за договором про надання фінансового кредиту № 07105-01/2024 від 06 січня 2024 року в розмірі 20000 грн, за договором про надання фінансового кредиту № 31981-01/2024 від 21 січня 2024 року в розмірі 4000 грн, за договором позики № 2588441 від 12 січня 2024 року в розмірі 23064 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн, загалом 77108 грн.
Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договорами укладеними з ним.
Судом першої станції встановлено, що відповідачем отримані та використані грошові кошти, в добровільному порядку позивачу, який прийняв права вимоги до божників в тому числі і до відповідача не повернуті.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Представник вказує про те, відповідач не підписував договорів та не отримував жодних кредитів від фінансових компаній, правонаступником яких є позивач.
Зазначає, що відповідач мобілізований 29 жовтня 2024 року й на даний час проходить службу у навчальному центрі в Львівській області, у зв`язку з цим він позбавлений можливості взяти участь справі, з цих підстав він просив суд першої інстанції зупинити провадження у справі, проте суд не вчинив вказану процесуальну дію й задовольнив позов фінансової установи.
Представник відповідача також не погоджується із позовною вимогою про стягнення заборгованості за договором укладеним з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» за комісійну винагороду за договором про споживчий кредит № 156127 від 02 січня 2024 року, оскільки відповідачу було встановлено плату за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, а тому пункти кредитного договору щодо обов'язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 та ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Окрім цього вважає неправильним нарахування відсотків за договором позики укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2588441 від 12 січня 2024 року.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Представником позивача Ясинецькою Я.О. подано пояснення у справі, в яких вказується на безпідставність доводів наведених в апеляційній скарзі, вважають їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник позивача просить долучити до матеріалів справи ряд документів доданих до вказаних пояснень, зокрема, копію договору факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року, копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, реєстр боржників до вказаного договору факторингу, копію платіжної інструкції; копію договору факторингу №28032024 від 28 березня 2024 року, копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, реєстр боржників до вказаного договору факторингу, копію платіжної інструкції; копію договору факторингу №14/06/24 від 14 червня 2021 року, копії додаткових угод №30, №26 від 24 червня 2024 року, реєстру боржників №26 від 24 червня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, копію платіжної інструкції, а також довідки та розрахунки заборгованості.

Враховуючи, що представником позивача до пояснень долучені докази, на підставі яких вона спростовує доводи апеляційної скарги, апеляційний суд перш за все має вирішити питання про можливість їх прийняття.
Метою подання вказаних доказів представник позивача зазначає - надання вичерпної інформації по справі.
Колегія суддів наголошує, що, згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
А положеннями ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З наведених обставин справи вбачається, що при зверненні до суду апеляційної інстанції з додатковими поясненнями представником позивача були подані нові докази, які не були долучені ним до позовної заяви і не було зазначено про причини їх неподання до суду першої інстанції. Враховуючи відсутність поважних і виняткових обставин, якими зумовлено неподання позивачем цих доказів до суду першої інстанції, нові докази, додані до апеляційної скарги, не можуть бути враховані колегією суддів під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

05 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 02678-01/2024, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 6000 грн, строком на 100 днів, тобто до 13 квітня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.10-17).
До договору долучено додаток №1, що містить Графік платежів, та з якого вбачається: реальна річна процента ставка становить 189039,14%, загальна вартість кредиту 21000 грн, яка складається з: 6000 грн сума кредиту; 15000 грн проценти за користування кредитом та паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-20).
29 квітня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 29042024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.21-22).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21000 грн з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.24).
Надано також позивачем й акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.23, 25).

02 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 156127, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн, строком на 105 днів, тобто до 16 квітня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. Вказаний Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а.с.29-34).
28 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28032024, у відповідності до умов якого «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні «ФК «Незалежні Фінанси» Права-Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.37-39).
З наявного витягу до реєстру боржників від 28 березня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6016 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3776 грн - сума заборгованості за відсотками; 240 грн - заборгованість за комісією (а.с.41).
Долучено також й акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.40, 42).

06 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07105-01/2024, відповідно до умов якого розмір кредиту складає 5000 грн, строком на 120 днів, тобто до 05 травня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.48-53).
До вказаного договору додано Додаток № 1, який містить Графік платежів, з якого вбачається: реальна річна процента ставка становить 187714,99%, загальна вартість кредиту 20000 грн та паспорт споживчого кредиту (а.с.54-58).
20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.59-61).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 червня 2024 року до договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 20000 грн з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.63).
Окрім цього долучено позивачем й акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.62, 64).

21 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 31981-01/2024, відповідно до умов якого розмір кредиту складає 1000 грн, строком на 120 днів, тобто до 19 травня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.65-70).
В додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 31981-01/2024, який міститься Графік платежів до Договору, з якого вбачається: реальна річна процента ставка становить 137564,33%, загальна вартість кредиту 4000 грн та паспорт споживчого кредиту (а.с.71-75).
24 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.76-78).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 червня 2024 року до договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 4000 грн з яких: 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.80).
Також позивачем долучено й акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.79, 81).

12 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 2588441, за яким останній отримав кредит на суму 6000 грн, строком на 16 днів, до 28 січня 2024 року, зі сплатою процентної ставки (базової) ставки у розмірі 14,25 % на день. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.84-86).
Додатком № 1 до вказаного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де: дата видачі кредиту - 12.01.2024; дата повернення кредиту 28.01.2024; кількість днів у розрахунковому періоді 16 днів; загальна вартість кредиту складає 6864 грн, реальна річна процентна ставка 2052,01 (а.с.87).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.88-89).
Відповідно до витягу Реєстру боржників заборгованість за договором позики становить 23064 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17064 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.93).
Також між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 2 від 14 січня 2021 року та додаткову угоду № 30 від 24 січня 2021 року (а.с.90, 91).
Окрім цього долучено позивачем й акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.92, 94).

Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В порядку визначеному ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресові на пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З наведених обставин справи вбачається, що звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав про те, що у відповідності до умов вказаних договорів первісні кредитори передають (відступають) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні їм права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні первісним кредиторам права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників, які формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Матеріали справи містять докази передачі права вимоги від первісних кредиторів до позивача за вище вказаними договорами, що в свою чергу свідчить про наявність права на звернення до суду з позовом.
Також вбачається, що всі кредитні договори були украдені в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису, що виходячи з наведених норм чинного законодавства є належною формою кредитного договору.
Разом з тим, виходячи з наведених норм чинного законодавства, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. А отже доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача за договорами № 02678-01/2024 від 05 січня 2024 року, № 156127 від 02 січня 2024 року, №07105-01/2024 від 06 січня 2024 року, № 31981-01/2024 від 21 січня 2024 року, № 2588441 від 12 січня 2024 року, а також доказів проведення будь-яких фінансових операцій.
Розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами, на які посилався позивач у позові, не є первинними документами, які б підтверджували отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.
Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких розрахунки були складені, не може бути доказом наявності заборгованості за договорами, на якій наполягає позивач.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження дійсного зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), позивачем не доведено фактичного користування відповідачем кредитними коштами, тому відсутні підстави задоволення позовних вимог позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем було сплачено 4542 грн судового збору, а отже вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4542 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Верланов

Н.В. Поліщук