СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/1679/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.
представники учасників справи не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" (вх. №2638П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі № 917/1679/25 (повне рішення складено 20.11.2025 в приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М.) 
за позовною заявою Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, вул. Миру, 3, с. Нехвороща, Полтавський район, Полтавська область, 39354
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД", вул. Центральна, 28, с. Нехвороща, Полтавський район, Полтавська область, 39354
про стягнення 577 131,01 грн заборгованості –

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" про стягнення збитків в результаті завищення вартості робіт в загальному розмірі 577 131,01 грн за договором №160 від 06.07.2023 року (вх. № 1742/25).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі № 917/1679/25 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" (вул. Центральна, 28, с. Нехвороща, Полтавський район, Полтавська область, 39354, ідентифікаційний код 41719513) на користь Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Миру, 3, с. Нехвороща, Полтавський район, Полтавська область, 39354, ідентифікаційний код 04382613) збитки в розмірі 481 598,55 грн. та 7 223,98 грн. судового збору.
Відмовлено в задоволенні вимог в іншій частині позову.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД", в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 по справі № 917/1679/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги просить покласти на відповідача.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не спростував, що будівництво здійснювалось за державні кошти, оскільки відповідно до ст.75 ГПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані учасниками справи (якщо суд не має сумнівів щодо їх достовірності), загальновідомі факти, встановлені рішенням суду (преюдиційні факти), та ті, що визнані судом загальновідомими. Згідно з ст. 197.15. ПКУ, звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти. Так, лише у Наказі Мінфіну 09.08.2024 № 397 вказано, що операції, передбачені пунктом 197.15 статті 197 ПКУ, здійснюються за державні кошти, якщо фінансування таких операцій здійснюється за кошти державного та/або місцевого бюджетів, які передбачені в законі про Державний бюджет України та/або в рішенні про місцевий бюджет на відповідний бюджетний період, та оплата за такі операції надходить з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України. Однак, вказаний наказ є консультативним. Наказ Міністерства фінансів України від 09.08.2024 № 397 має статус узагальнюючої податкової консультації. Це означає, що за своєю суттю він є консультативним (рекомендаційним) документом. Призначення: Наказ затверджує роз`яснення щодо окремих питань застосування режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість (ПДВ), встановленого Податковим кодексом України. Правовий статус: Згідно з Податковим кодексом, узагальнююча податкова консультація (УПК) надається Мінфіном з метою забезпечення єдиного підходу до застосування норм податкового законодавства. Вона не є нормативно-правовим актом у класичному розумінні, який вимагає обов`язкової державної реєстрації в Міністерстві юстиції для набуття чинності для всіх платників податків.
Державні кошти та кошти місцевого самоврядування — це різні рівні фінансів: державні кошти належать державі (Державний бюджет), тоді як кошти місцевого самоврядування формують місцеві бюджети (сіл, селищ, міст) для забезпечення їхніх потреб, хоча всі вони є частиною ширшої системи публічних коштів. Усі нормативно правові акти, що називають кошти місцевих бюджетів – державними – скасовані або не діють. Таким чином, жодним нормативно-правовим актом – не встановлено приналежність ототожнення коштів місцевого бюджету до «державних» коштів. Крім того, як зазначає апелянт, висновок органу податкового контролю щодо порушення суб`єктом господарювання нарахування ПДВ в частині, що є предметом судового розгляду - відсутній.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" (вх. №2638П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі № 917/1679/25. Призначено справу до розгляду на 27.01.2026.

31.12.2025 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

27.01.2026 від апелянта надійшло клопотання про призначення у справі № 917/1679/25 комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи.

В судове засідання 27.01.2026 представники учасників справи не з`явились.
27.01.2026 від позивач надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.
Також, 27.01.2026 від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що вона буде зайнята в іншому судовому процесі, який призначений на 27.01.2026 на 09.00, а також неможливість участі у режимі відеоконференції, зважаючи на несталість інтернет з`єднання 
Частинами 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. 
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідач не був позбавлений права забезпечити участь іншого представника в судове засідання, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Щодо клопотання про призначення у справі судової експертизи колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частин першої, другої статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Згідно зі ст. 99 ГПК України передбачено право призначення господарським судом експертизи за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 910/4071/17, від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, від 21.09.2022 у справі №904/3469/21.
В обґрунтування підстав для призначення експертизи відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на матеріалах вказаної перевірки, які містять суперечливі висновки щодо обсягів використаних матеріалів, технології робіт та порядку нарахування ПДВ. Оскільки для встановлення істини, спростування припущень аудиторів та перевірки відповідності робіт кошторисним нормам необхідні спеціальні знання просить призначити комплексну судову будівельно-технічну та економічну експертизу.
За змістом статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).
Слід зазначити, що враховуючи предмет та підстави позову, відповідач не був позбавлений можливості самостійно замовити експертне дослідження для отримання висновку експерта, який би був оцінений судом при дослідженні доказів у справі.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Тобто, ГПК України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише в разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду.
До того ж, як уже зазначено, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст. 104 ГПК України).
З огляду на приписи ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання апелянта про призначення експертизи, враховуючи предмет та підстави позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено підстав та необхідності призначення судової будівельно-технічної експертизи під час апеляційного перегляду справи.
При цьому, колегія суддів зауважує, що в даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.
Крім того, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про призначення експертизи, чого зроблено ним не було.
Разом з тим, заявник апеляційної скарги не наводить доказів, а також вагомих доводів, які б об`єктивно вказували на наявність непереборних обставин, що заважали йому вчасно підготувати та подати відповідне клопотання у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання апелянта про призначення експертизи на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, 06.07.2023 за результатами проведення відкритих торгів з особливостями укладено договір між Замовником - виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради (позивач) та Підрядником - ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» (відповідач) укладено договір № 160 з «реконструкції громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб» (арк. справи 17-21, том 1).
При укладенні Договору № 160 (далі- Договір) сторони узгодили, зокрема, наступне:
- Підрядник повинен виконати роботи, передбачені цим договором, якість яких повинна відповідати технічним вимогам Замовника та кошторисним нормам України «Настановам з визначення вартості будівництва», які затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві» (п.2.1);
- ціна Договору становить 14 975 647,50 грн., у тому числі ПДВ 20%, що складає 2 495 941,25 грн. Джерело фінансування - кошти місцевого та державного бюджетів. Договірна ціна – динамічна (п.3.1);
- п. 4.1. Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Підрядником актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-2, КБ-3), підтверджених підписом та печаткою (у разі наявності) представника технічного нагляду, уповноваженої особи Замовника та Підрядника протягом 15 робочих днів, з можливістю відстрочки платежу на 90 календарних днів;
- Підрядник зобов`язується щомісячно проводити звірку взаєморозрахунків за виконані роботи та складати акт звірки взаєморозрахунків з Замовником, який є підставою для остаточного розрахунку (п.4.5);
- Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк виконання робіт – до 20.12.2023 року;
- термін дії договору до 31.12.2023 (п.10.1).
До Договору укладено сім додаткових угод (арк. справи 22,24,26,29,34,36,41, том 1).
З матеріалів справи вбачається, що сторонами складено та підписано довідки про вартість робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в (далі -Акти) №4 за грудень 2023 на суму 5 918 714,16 грн; акту ф. КБ-2в №1 за вересень 2023 року на суму 2 157 045,86 грн; акту ф. КБ-2в №2 за вересень 2023 року на суму 2 613 012,22 грн; акту ф. КБ-2в №4 за грудень 2023 року на суму 5 695 469,77 грн., акту ф. КБ-2в №5 за грудень 2023 року на суму 630 092,86 грн (арк. справи 14-89, том 2).
Роботи прийняті і оплачені позивачем без зауважень.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, проведено перевірку відкритих торгів з особливостями у Виконавчому комітеті Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області. В ході перевірки досліджувались питання дотримання вимог законодавства при проведенні Замовником закупівлі за предметом «Реконструкція громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб», про що складено Акт від 21.02.2025 року № 201631-11/26 (арк. справи 46-71, том 1).
Перевіркою встановлено, що в квітні 2023 року ФОП Ярошенко П.В. розроблено проектно-кошторисну документацію на реконструкцію громадського будинку за адресою: вул. Корчукова, 2в, с. Нехвороща Полтавського району Полтавської області, під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб.
Відповідно до Експертного звіту №0706Є-05/23 від 18.05.2023, виданого ТОВ «ЄВРОЕКСПЕРТИЗА» (реєстраційний номер в ЄДЕССБ ЕХ01:4842-0372-9603- 9653) загальна кошторисна вартість Об`єкта будівництва складала 15623,21 тис. грн. (арк. справи 10-11).
В листопаді 2023 року до вказаної проектної документації внесені зміни.
Відповідно до Експертного звіту №0219/23ЕК від 14.12.2023, виданого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ "ОСНОВА" (Реєстраційний номер в ЄДЕССБ ЕХ01:1130-0745-9369- 1052) загальна кошторисна вартість Об`єкта будівництва складає 13129,05 тис. грн. (арк. справи 12-13, том 2).
Аналізом причин зменшення кошторисної вартості Об`єкта будівництва після коригування проектно-кошторисної документації встановлено, що зменшення вартості відбулось за рахунок виключення з ПКД реконструкції гаражів на 4 автомобілі, яка була передбачена первинною ПКД, та зменшено ціни на основні будівельні матеріали (газобетонні блоки, цегла, плити перекриття, металочерепиця, утеплювач тощо).
Зменшення цін на будівельні матеріали при виконанні договору від 06.07.2023 № 160 відображене в Акті приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в № 4 за грудень 2023 року на суму 5 918 714,16 гривень.
Під час документальної перевірки досліджено питання щодо правильності визначення вартості виконаних ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» робіт на етапі взаєморозрахунків за виконані роботи (при складанні Актів КБ-2в), за результатами якого встановлено завищення вартості виконаних ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» робіт внаслідок включення до Актів ф. № КБ-2в понаднормативних витрат будівельних матеріалів.
Під час перевірки зроблено перерахунок вартості виконаних ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» виходячи з нормативних витрат матеріальних ресурсів, за результатами якого встановлено, що внаслідок порушення п. 2.2, 2.5 РЕКНб Вказівки в частині включення до Актів КБ-2в понаднормативних витрат матеріальних ресурсів завищено вартість виконаних робіт на загальну суму 91 188,84 гривень (розрахунок в мат справи, арк. справи 15, том 1).
Також під час перевірки зроблено перерахунок вартості робіт з улаштування покрівлі із металочерепиці «Монтерей» без урахування вартості робіт з укладання утеплювача, за результатами якого встановлено, що внаслідок порушення ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» п. 6.3 Настанови в частині не виключення вартості робіт з укладання утеплювача при улаштуванні покрівлі із металочерепиці «Монтерей» яка не виконувалась, завищено вартість робіт на суму 4343,62 гривень (розрахунок в мат. справи, арк. справи 16, том 1).
Крім того, з Актів ф. № КБ-2в встановлено, що ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» включено податок на додану вартість в розмірі 20% від загальної вартості будівельно-монтажних робіт за актами КБ-2в, що суперечить пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України. Згідно розрахунку до Актів безпідставно включено ПДВ в сумі 481 598,55 грн. (арк. справи 17, том 1).
Позивач зазначав, що внаслідок нарахування ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» податку на додану вартість на загальну вартість будівельних робіт з будівництва житла в повному обсязі, який компенсовано Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради, на стадії укладання Договору порушено п. 5.34 «Настанов з визначення вартості будівництва», які затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві», що в подальшому призвело до порушення п. 6.1 Настанови на стадії взаєморозрахунків та завищено вартість виконаних будівельних робіт, які оплачені за рахунок Субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів (об`єктів, заходів), спрямованих на ліквідацію наслідків збройної агресії на загальну суму 481 598,55 грн.
Позивач на обґрунтування позовних вимог подав як докази: копії акту про результати перевірки закупівель Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21.02.2025 року № 201631 -11 /26, розрахунку завищення вартості виконаних ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» робіт, претензії, відповіді на претензію, повторного листа про погодження відшкодування збитків, звіту про результати проведення процедури закупівлі номером ІD: ІІА-2023 -06-13 -014776-а), договору № 160 від 06.07.2023 року, календарного графіку виконання робіт, звіту обстеження технічного стану будівельних конструкцій, додаткових угод, проектно-кошторисної документації, ухвала від 10.01.2024 року у справі № 554/344/24, опис речей і документів, вилучених згідно ухвали суд, експертних висновків ТОВ «Експертна компанія «Основа» та ТОВ «Євроекспертиза», акти форми КБ-2 з довідками про вартість робіт.
Відповідач правом на подачу доказів не скористався.

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції ураховує таке.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Частиною 2 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Приписами ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Згідно зі ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (ст. 877 Цивільного кодексу України).
Податок на додану вартість визначено у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України як непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).
Відповідно до п. 197.15 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.
Режим звільнення від оподаткування ПДВ за приписами вказаної норми застосовується до операцій, а не до суб`єктів.
Умовами укладеного договору визначено, що замовником будівництва є виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради, Підрядником - ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД», предметом договору є будівельні роботи з реконструкції громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб.
Відповідач не спростував, що будівництво здійснювалось за державні кошти.
Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Поняття «будівництво житла за державні кошти» у п. 197.15. ст. 197 Податкового кодексу України, слід розуміти як будівництво за грошові кошти, що належать державі.
Поняттю «державні кошти» відповідає інше поняття, яке застосовується у чинному законодавстві «публічні кошти». Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» визначено, що публічні кошти - кошти державного бюджету, місцевих бюджетів, кошти суб`єктів господарювання державної і комунальної власності, отримані ними від їхньої господарської діяльності тощо.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема, органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), юридичні особи, які є установами, організаціями, які забезпечують потреби держави та є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.
Отже, грошові кошти, що отримані відповідачем як підрядником і надавачем (постачальником) будівельно-монтажних робіт з будівництва житла є державними коштами, отриманими з державного бюджету, що відповідає умовам договору.
Наказом Міністерства фінансів України № 397 від 09.08.2024 затверджено «Узагальнюючу податкову консультацію щодо окремих питань застосування режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість, встановленого пунктом 197.15 статті 197 Податкового кодексу України» (далі - Узагальнююча консультація), у якій сформовано загальну позицію щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання замовнику будівельно-монтажних робіт з нового будівництва житла, у разі оплати таких робіт за рахунок державних коштів.
Згідно з положеннями Узагальнюючої консультації генеральний підрядник (платник податку на додану вартість) зобов`язаний відкоригувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, що були нараховані за операцією з постачання замовнику будівельно-монтажних робіт з будівництва житла за рахунок державних коштів, яка підлягала звільненню від оподаткування податком на додану вартість, за правилами, встановленими статтею 192 розділу V ПКУ, зокрема:
- повернути замовнику суму попередньо нарахованого податку на додану вартість;
- скласти розрахунок коригування до податкової накладної, яка була складена з нарахуванням податку на додану вартість, в якому вказати зі знаком «-» показники щодо поставлених будівельно-монтажних робіт з будівництва житла за рахунок державних коштів. Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН замовником;
- скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну на операцію з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла за рахунок державних коштів, яка підлягала звільненню від оподаткування податком на додану вартість згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПКУ, без нарахування податку (з позначкою «Без ПДВ»).
Предметом договору було виконання будівельних робіт з реконструкції громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб, за рахунок державних коштів, операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що будується за державні кошти підлягали звільненню від оподаткування податком на додану вартість згідно з положеннями п. 197.15 ст. 197 Податкового кодексу України, а отже включення до ціни договору податку на додану вартість щодо вартості постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла здійснено без дотримання вимог податкового законодавства.
Пунктом 3.1 вказаного Договору передбачено, що ціна Договору становить 14 975 647,50 грн., у тому числі ПДВ 20%, що складає 2 495 941,25 грн. Джерело фінансування - кошти місцевого та державного бюджетів. Договірна ціна – динамічна.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що Підрядник повинен виконати роботи, передбачені цим договором, якість яких повинна відповідати технічним вимогам Замовника та кошторисним нормам України «Настановам з визначення вартості будівництва», які затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві».
Колегією суддів враховано, що норми Податкового кодексу України не передбачають можливості для платників податку здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування звільнення від оподаткування ПДВ, оскільки застосування встановленої діючим законодавством ставки податку або звільнення від його застосування є обов`язком, а не правом платника податку.
Колегією суддів також враховано, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (постанови Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20).
Порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами Податкового кодексу України та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.
За викладених обставин, колегія суддів вважає що при укладенні договору сторонами до ціни договору податок на додану вартість було включено неправомірно, а тому колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині позову в сумі 481 598,55 грн.

Стосовно стягнення завищеної вартості робіт колегія суддів зазначає наступне. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред`явив вимогу про стягнення з відповідача суми завданих збитків, яка ґрунтується виключно на акті про результати перевірки закупівель виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21.02.2025 року № 201631-11/26, складеним Управлінням Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області. 
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для покладення на суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідно встановити склад цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені, та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.
У контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки", заявлена до стягнення з відповідача сума перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договорами підряду, ця сума не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.
З 28 лютого 2025 року набув чинності Закон України № 4196-ІХ «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 9 січня 2025 року, яким визнано Господарський кодекс України таким, що втратить чинність 28.08.2025.
Оскільки між сторонами у справі було укладено договори підряду за бюджетні кошти, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договорами підряду робіт, такі кошти набуто за наявності правової підстави - договорів, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті з відповідача як збитки.
Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування збитків.
Посилання позивача на акт перевірки №130316-22/1 від 16.12.2024, складений Управлінням Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області за наслідками перевірки закупівель у позивача, як на доказ заподіяння збитків останньому, не приймається судом до уваги, оскільки акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки. Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватись в суді.
Крім цього, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16.
За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.
До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.
Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, він містить лише думку органу, який його склав, акт перевірки (ревізії) не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки.
Аналогічною є також правова позиція Верховного Суду з цього питання, яка була висловлена ним в постанові від 13.02.2018 у справі № 815/2689/15 (касаційне провадження №К/9901/8377/18) з приводу результатів зустрічних звірок).
Отже, акт перевірки закупівель не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Тобто, укладання сторонами у справі договорів підряду, дії сторін щодо виконання їх умов, у тому числі виконання відповідних робіт та їх оплата, є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.
Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі №911/1102/19.
Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором. Відтак, акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути належним та достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договорами підряду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 року у справі №922/2310/17, від 16.10.2018 року у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 року у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 року у справі № 910/26948/15, від 20.02.2020 у справі №345/1575/15-а.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до п. 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 1 серпня 2005 року, у разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті, то у п. 98 цих умов визначено, що оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду, порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду (п. 99 умов).
Коригування суми, що підлягає сплаті замовником може здійснюватися на стадії перевірки вартості, фактичного обсягу виконаних робіт, які включені до актів приймання виконаних робіт та покладається на замовника під час підписання актів.
Оскільки мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня, акти приймання виконаних будівельних робіт підписані замовником, скріплені печатками без будь-яких зауважень, а тому слід вважати, що позивач погодився з вартістю та обсягом робіт, зауважень з цього приводу у нього не було.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у вигляді завищення вартості виконаних ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» робіт внаслідок включення до актів ф. № КБ-2в понаднормативних витрат будівельних матеріалів в сумі 91 188,84 грн та завищення вартості робіт внаслідок не виключення вартості робіт з укладання утеплювача при улаштуванні покрівель мансардних з металочерепиці «Монтерей», яке не виконувалось, в сумі 4343,62 гривень.
Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення 481 598,55 грн. збитків, завданих позивачу внаслідок безпідставного нарахування ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» податку на додану вартість на загальну вартість будівельних робіт з будівництва житла. 
Щодо тверджень, викладених в апеляційній скарзі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання будівельно монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти. 
Операції з будівництва такого житла фінансуються за рахунок коштів державного та/ або місцевого бюджетів, які передбачені в законі про Державний бюджет України та/ або в рішенні про місцевий бюджет на відповідний бюджетний період, та оплата за такі операції надходить з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва. 
Відповідно до п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» Реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних технікоекономічних показників (загальна площа, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня, доступність для маломобільних груп населення. 
Відповідно до Титулу будови Об`єктом будівництва є «Реконструкція громадського будинку що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб». 
Відповідно до пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 будівельні роботи – це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. 
Відповідно до підпункту «а» підпункту 14.1.129.1 підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України Житловий будинок – будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. 
Таким чином, договором від 06.07.2023 № 160 з «реконструкції громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб» передбачається постачання будівельних робіт з будівництва житла. Фінансування робіт за договором від 06.07.2023 № 160 здійснювалось за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів (об`єктів, заходів), спрямованих на ліквідацію наслідків збройної агресії.
Таким чином, операції генерального підрядника (платника податку на додану вартість) з постачання замовнику будівельно-монтажних робіт з нового будівництва житла, реконструкції житла, реставрації житла та капітального ремонту житла, якщо оплата таких робіт відбувається за рахунок державних коштів, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Крім того, як зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, внаслідок нарахування ТОВ «Компанія «ТОТАЛБУД» податку на додану вартість на загальну вартість будівельних робіт з будівництва житла в повному обсязі внаслідок порушення пункту 197.15 статті 197 розділу V Податкового кодексу України, який компенсовано Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради, на стадії укладання договору від 06.07.2023 № 160 порушено п. 5.34 Настанови, що, в подальшому, призвело до порушення п. 6.1 Настанови на стадії взаєморозрахунків та завищено вартість виконаних будівельних робіт, які оплачені за рахунок Субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів (об`єктів, заходів), спрямованих на ліквідацію наслідків збройної агресії на загальну суму 481 598,55 гривень. 
З метою усунення вказаних порушень, які підтверджуються актом про результати перевірки Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами закупівельза предметом «Реконструкція громадського будинку, що знаходиться за адресою вул. Корчукова, буд. 2в, в с. Нехвороща, Полтавського району Полтавської області під багатоквартирний житловий будинок для облаштування місць проживання внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб», виконавчим комітетом Нехворошанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21.02.2025 року № 201631-11/26 направлено відповідачу претензію про відшкодування збитків на суму 577 131,01 гривень та поверненню цих коштів на рахунок Замовника – Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області. 
Згідно отриманої позивачем відповіді Підрядник зацікавлений в урегулюванні питання, яке виникло у зв`язку із включенням до актів КБ-2 КБ-3 податку на додану вартість в розмірі 20 % від загальної вартості будівельно-монтажних робіт на суму 481 598,55 гривень.
Таким чином, відповідач ще на стадії досудового врегулювання спору не заперечував наявності з його боку порушення, а саме включенням до актів КБ-2 КБ-3 податку на додану вартість.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" (вх. №2638П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі № 917/1679/25 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі № 917/1679/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 06.02.2026.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя І.А. Шутенко