ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4444/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 ( суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/4444/25 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.09.2029 р. у справі №340/4444/25 адміністративний позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Компаніївської селищної територіальної громади в особі Головного управління ДПС у Кіровоградській області (р/р UA438999980314090512000011485, отримувач ГУК у Кіров.обл./тг Компан/18010300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; ЗКПО банку 37918230, код платежу 50 18010300 (місцевий бюджет)) податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 59 948,25 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім грн 25 коп.); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.32-33).
06.10.2025 до суду надійшла заява представника відповідача про розстрочення виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року по справі №340/4444/25 про стягнення податкового боргу у розмірі 59 948,25 грн на дванадцять місяців рівними платежами, шляхом щомісячної сплати по 4 995,69 грн щомісяця до останнього числа кожного місяця включно (а.с.37-40). Заява мотивована тим, що сума коштів, яка підлягає стягненню, враховуючи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, єдиним джерелом його доходу є пенсія, його фінансове становище складне, а доходи недостатні для сплати всієї суми заборгованості одразу.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 заяву представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволено частково.
Розстрочено виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №340/4444/25 про стягнення податкового боргу у розмірі 59 948,25 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім грн 25 коп) на одинадцять місяців, шляхом щомісячної сплати по 5 449,84 грн (п`ять тисяч чотириста сорок дев`ять грн 85 коп.) щомісяця до останнього числа кожного календарного місяця включно, починаючи з жовтня 2025 року по липень 2026 року та 5 449,85 грн (п`ять тисяч чотириста сорок дев`ять грн 85 коп.) до 31 серпня 2026 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ухвалі суду першої інстанції відсутня об`єктивна оцінка обставин, які мають змінитися з моменту такого розстрочення, та які б надали б можливість Відповідачеві здійснювати погашення податкового боргу в сумі 59 948,25 грн шляхом щомісячної сплати в сумі 5 449,84 грн починаючи з жовтня 2025 року по липень 2026 року, та по 5 449,85 грн до 31 серпня 2026 року, оскільки, як встановлено судом, така можливість на момент ухвалення рішення про розстрочення у Відповідача фактично відсутня, що підтверджується матеріалами судової справи.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч. 1 ст. 312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.
Аналізуючи норми статті 378 КАС України, слід дійти висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке, зокрема, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 2а/0570/6531/2011.
Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 року у справі №819/150/17 виснував, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення. 
При цьому, питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площинні процесуального права.
Стаття 100 Податкового кодексу України регулює питання розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.
Згідно з пунктом 100.1 статті 100 цього Кодексу розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Вказана норма має суттєві відмінності від положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, перша з яких полягає у тому, що положення статті 100 Податкового кодексу України регулюють питання розстрочення податкового боргу лише контролюючим органом, яким суд адміністративної юрисдикції у питаннях сплати податків не є.
Другою суттєвою відмінністю є та обставина, що у випадку відстрочення сплати податкового боргу податковим органом боржник обтяжений сплатою процентів. У статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України про додаткові нарахування на суму боргу не йдеться.
Окрім того, відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків.
Отже, інститут відстрочення податкового боргу платника податків та відстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, суди мають застосовувати положення Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 2а-25767/10/0570, від 06 вересня 2022 року у справі № П/811/904/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 280/5799/19.
Враховуючи наведене, а також принципи співмірності і пропорційності, колегія суддів не приймає доводи апелянта про можливість звернення ОСОБА_1 до контролюючого органу з заявою відповідно до ст.100 ПК України як альтернативу зверненню до адміністративного суду згідно ст.378 КАС України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року (справа №916/190/18) дійшла висновку, що відстрочення або розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням.
Отже, у випадку, що розглядається, підстави відстрочення боргового зобов`язання судом, передбачені статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпними та мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права.
У частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про відстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.
Відповідно до висновків Конституційного Суду України, викладених в Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням та довідкою до акта огляду МСЕК (а.с.41).
З огляду на довідки про доходи та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, судом встановлено, що єдиним доходом ОСОБА_1 у період з 2023 по 2025 роки є пенсійні виплати (а.с.43-47). При цьому з березня 2025 року щомісячний розмір пенсійних виплат становить 3 038,00 грн (а.с.44).
Внаслідок встановлення вищезазначених обставин, які жодним чином не спростовані контролюючим органом, суд першої інстанції правильно врахував як підставу розстрочення виконання рішення, скрутне матеріальне становище боржника та неможливість виплати суми податкового боргу одним платежем на час звернення з заявою.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 в адміністративній справі №340/4444/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 січня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова