Справа № 503/1739/25 
Провадження № 2/503/332/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Новіцької Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що 09.07.2024 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (надалі за текстом - ТОВ «МАКС КРЕДИТ») кредитний договір № 00-9847819, згідно якого отримала кредит на суму 5060,00 грн на строк 360 днів, тобто з 09.07.2024 року по 04.07.2025 року. 20.01.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (надалі за текстом - ТОВ «ФК «ЕЙС») було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передало (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому під № 1817 була зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за договором № 00-9847819 від 09.07.2024 року. В свою чергу відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви до суду має перед позивачем заборгованість в сумі 10546,80 грн, яка складається з 5060,00 грн - заборгованості по тілу кредиту та 5486,80 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого керівника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9847819 від 09.07.2024 року у розмірі 10546,80 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн.
Також в змісті позовної заяви керівник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи - відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення у Укрпошта стандарт № 0505379940875 (ф. 107) від 09.10.2025 року (а.с.60) та копію списку № 20791-01-30-119 «Укрпошта Стандарт з описом вкладень» (ф. 103) згрупованих рекомендованих відправлень, в якому під № 11 значиться рекомендоване відправлення № 0505379940875 для відповідача. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html (а.с.67) з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505379940875 останнє 18.10.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою. Окрім того, в змісті позовної заяви представник позивача також заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи.
27.10.2025 року ухвалою суду (а.с.65-66) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його керівником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 27.10.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.68-69), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2025 року № 03-17/3651 (а.с.64), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067030558690, яке 11.11.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про причини повернення, що адресат відсутній.
У встановлений судом строки відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Зі згоди керівника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини:
09.07.2024 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту/ Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.20-21), з використанням для його підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «77186», який також містив у собі зазначену суму/ліміт кредиту - 4400 грн, розмір загальних витрат за кредитом в сумі 23628,00 грн, а також орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії, та інші платежі) в сумі 28028,00 грн.
09.07.2025 року о 16:34:51 годині ОСОБА_1 уклала з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» договір кредитної лінії №00-9847819 (а.с.23-27), з використанням для їх підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «85238», згідно умов якого отримала суму ліміту кредитної лінії в розмірі 4400,00 грн зі строком дії кредитної лінії (строком кредитування) 360 календарних днів, тобто з зобов`язанням повернути кредит 04.07.2025 року, та сплатити одноразову комісію в сумі 660,00 грн і відсотки за користування кредитом в розмірі фіксованої стандартної процентної ставки 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії кредитної лінії, внаслідок чого орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 28028,00 грн.
При цьому, у пункті 2.8 цього договору сторони домовились, що сума кредиту 4400,00 грн перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , а у розділі «9. Адреса місцезнаходження, реквізити та підписи сторін:» стосовно особи позичальника ОСОБА_1 зазначений номери її мобільних телефонів, серед яких є НОМЕР_2 , на який був надісланий одноразовий ідентифікатор використаний для підписання цього договору.
Також одночасно з цим ОСОБА_1 , з використанням для його підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «85238», було підписано Графік платежів (а.с.28), який є Додатком №1 до кредитного договору №00-9847819 від 09.07.2024 року, в якому зазначено, що станом на дату видачу кредиту/дата платежу - 09.07.2024 року чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 4400,00 грн.
Водночас довідка про ідентифікацію ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (а.с.22) підтверджує, що одноразовий ідентифікатор «85238» був надісланий ОСОБА_1 09.07.2025 року о 16:34:34 годині на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який зазначений у розділі «9. Адреса місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» договору кредитної лінії №00-9847819 від 09.07.2024 року.
Кредитні кошти в розмірі 4400,00 грн були переказані ТОВ «МАКС КРЕДИТ» через платіжний сервіс «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») на картковий рахунок НОМЕР_1 , зазначений у пункті 2.8 договору, 09.07.2024 року о 16:35 годині за номером транзакції 42053-21019-02614, що підтверджує інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 06.02.2025 року за Вих. № 173/02 (а.с.31) та додаток до неї (а.с.29-30), в якому під № 1004 значяться відомості про зазначену транзакцію.
В свою чергу інформація надана суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за № 20.1.0.0.0/7-251110/62310-БТ від 18.11.2025 року (а.с.78), на виконання ухвали суду від 28.10.2025 року (а.с.70-71), підтверджує те, що фінансовим номером телефону  ОСОБА_1 на який відправляється інформація за період 09.07.2024 - 14.07.2024 р. був/є НОМЕР_5, а також те, що на ім`я  ОСОБА_1 емітована картка № НОМЕР_3 , на яку 09.07.2024 р. було зарахування коштів на суму 4400,00 грн. 
Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, оскільки у встановлений строк не повернула тіло кредиту та не сплатила відсотки за користування кредитом в строки, передбачені вищезазначеним договором, внаслідок чого має перед ТОВ «МАКС КРЕДИТ» заборгованість в сумі 10546,80 грн, з якої 4400,00 грн - заборгованості по кредиту, 660,00 грн - заборгованість за сплатою одноразової комісії, а 5486,80 грн - заборгованості за нарахованими процентами, що підтверджує детальний розрахунок заборгованості складений директором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» станом на 20.01.2025 року (а.с.33).
Окремо суд відзначає, що відсотки за користування кредитом були нараховані ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в межах строку кредитування, тобто до 04.07.2025 року, а саме станом на 20.01.2025 року. 
20.01.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс (а.с.35-37), згідно умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги за укладеними кредитними договорами, зазначеними у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 00-9847819 від 09.07.2024 року, що підтверджує витяг з Реєстру боржників (а.с.41-42), в якому під № 1817 значилась грошова вимога за договором кредитної лінії № 00-9847819 від 09.07.2024 року, а також копія акту прийому-передачі реєстру боржників від 20.01.2025 року (а.с.43).
При цьому, суд відзначає те, що у змісті витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025 року (а.с.41 на звороті) було зазначено, що право вимоги за кредитним договором № 00-9847819 відступається в загальній сумі заборгованості по тілу та відсотках в розмірі 10546,80 грн, з яких 5060 грн - залишок заборгованості по тілу кредиту, а 5486,80 грн - залишок заборгованості по звичайним відсоткам. 
Відповідно до копій платіжних інструкцій в національній валюті АТ «ТАСКОМБАНК» № 1 від 27.01.2025 року (а.с.44) та № 2 від 31.01.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» було здійснено оплату ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року.
Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 00-9847819 від 09.07.2024 року складеної позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 01.10.2025 року (а.с.34) у ОСОБА_1 наявна непогашена заборгованість в сумі 10546,80 грн, з якої 5060,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, а 5486,80 грн - прострочена заборгованість за процентами.
При цьому, суд відзначає, що вище зазначений розмір простроченої заборгованості за сумою кредиту 5060,00 грн складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4400,00 грн і заборгованості за одноразовою комісією за надання кредиту в сумі 660,00 грн, яка передбачена пунктом 1.6 договору кредитної лінії № 00-9847819 від 09.07.2024 року.

Нормативно-правове застосування
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Висновки суду 
- щодо обґрунтованості позову
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки судом встановлено, що внаслідок не повернення тіла кредиту та не сплати відсотків за користування кредитом у встановлений строк відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії №00-9847819 від 09.07.2024 року, укладеним з ТОВ «МАКС КРЕДИТ», то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до  ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

- щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн, сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції в національній валюті ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» від 13.10.2025 року № 27230 (а.с.1).
Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. 
Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18).
Відповідно до копій договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 (а.с.45-46), укладеного 20.08.2025 року між позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Солоненко та партнери», додаткової Угоди № 25770856156 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с.49) та Акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року (а.с.50), який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, вартість наданих юридичних послуг становить 7000,00 грн.
Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в суді першої інстанції, а саме вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості та складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту, а також підготовка та подання клопотання про витребування доказів.
Водночас із цим від відповідача  ОСОБА_1 до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловлено позицію, згідно якої суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають стягненню також судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 7000,00 грн.
Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»; місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 42986956, до  ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 , про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-9847819 від 09.07.2024 року у розмірі 10546 (десять тисяч п`ятсот сорок шість) грн 80 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати у загальному розмірі 9422 (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко