ПОСТАНОВА                                         
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                       
11 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 824/90/25
провадження № 61-12750ав25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд) - судді доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В.
 
за участю:
секретаря судового засідання - Куца А. О.,
представників учасників справи:
від боржника (в режимі відеоконференції) - адвоката Проць Т. В.,
від стягувача - адвоката Головатюка С.А.,
розглянувши апеляційну скаргу OU Venkon Petrol , в інтересах якого діє адвокат Проць Тетяна Василівна, 
на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року (постановлену у м. Києві у складі судді Кафідової О. В.), повний текст якої складено 30 вересня 2025 року,
за заявою OU Venkon Petrol (Естонська Республіка) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 11 червня 2025 року
у справі № 317/2024 за позовом Приватного підприємства «Ай-Енд-Ю Енерго» (далі - стягувач) до OU Venkon Petrol (далі - заявник, боржник) про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар,
ухвалив постанову про таке:
І. Короткий зміст заяви
1.            У вересні 2025 року  OU Venkon Petrol звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 рокуу справі № 317/2024.
2.            Заява обґрунтована тим, що:
-                  постановою від 27 березня 2025 року № 2-24-15889 Харьюський повітовий суд оголосив про банкрутство OU Venkon Petrol, призначивши управляючим майном банкрута ОСОБА_2 ;
-                  ця обставина встановлена МКАС при ТПП України під час розгляду справи № 317/2024 та відображена в рішенні від 11 червня 2025 року;
-                  законодавством Республіки Естонії передбачено чітку та послідовну процедуру пред`явлення вимог кредиторами в разі оголошення боржника банкрутом. Така процедура визначає обов`язковий етап: розгляд та погодження кожної вимоги боржником, управляючим та зборами кредиторів. Саме такий порядок забезпечує захист кожної зацікавленої сторони: всіх кредиторів та боржника. Лише в разі непогодження вимоги кредитора у визначеному вище порядку такий кредитор вправі звернутися до суду. При цьому такі спори підлягають розгляду виключно судом, який розглядає справу про банкрутство (частина четверта статті 106 Закону про банкрутство Республіки Естонії від 22 січня 2003 року), а вимоги розгляд яких розпочався до оголошення банкрутства, залишаються без розгляду (частина друга 
статті 43 Закону про банкрутство Республіки Естонії від 22 січня 2003 року);
-                  законодавством Республіки Естонії передбачено імперативну вимогу передачі всіх справ у спорах з майновими вимогами до боржника виключно суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство;
-                  всупереч нормам законодавства України та Республіки Естонія, МКАС при ТПП України здійснив розгляд цієї справи, яка не могла бути предметом арбітражного розгляду, що в свою чергу є підставою для скасування цього рішення;
-                  розгляд справи відбувався за відсутності належним чином укладеної арбітражної угоди, оскільки доповнення від 10 серпня 2024 року № 6 до контракту, яке містить арбітражне застереження, та на яке посилається МКАС при ТПП України в своєму рішенні, не було укладено;
-                  рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року прийняте
з порушенням міжнародних зобов`язань України, викладених 
в двосторонньому міжнародному договорі між Україною та Естонською Республікою, винесене щодо спору, що не підпадає під умови арбітражної угоди, та суперечить публічному порядку України, оскільки прийняте арбітражним судом в справі, яка належить до виключної підсудності Харьюського повітового суду Республіки Естонії;
-                  факт порушення на території України міжнародних зобов`язань України може завдати шкоди національним інтересам України та мати негативні наслідки для іміджу України на міжнародній арені, що є недопустимим.
3.            З урахуванням викладеного заявник просив скасувати рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року.
ІІ. Короткий зміст оскарженого судового рішення
4.            Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року 
у задоволенні заяви представника OU Venkon Petrol (Естонська Республіка) -про скасування рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року у справі № 317/2024 за позовом Приватного підприємства «Ай-Енд-Ю Енерго» (далі - ПП «Ай-Енд-Ю Енерго») до OU Venkon Petrol про стягнення 1 003 266 євро попередньої оплати за непоставлений товар та 19 941,17 євро відшкодування витрат з оплат арбітражного збору відмовлено.
4.            Суд першої інстанції при відмові у задоволенні заяви виходив з такого:
-                  посилання заявника щодо порушення судом публічного поряду України зводяться до незгоди з правильністю застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору, з вирішенням спору по суті та не свідчать про порушення публічного порядку України;
-                  заявник не довів, що рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні, та соціальні основи діяльності держави України, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці України;
-                  текстом рішення та матеріалами справи підтверджується, що, розглядаючи справу, арбітражний суд надав кожній стороні усі можливості для викладення своєї позиції, що відповідає статі 36 Регламенту МКАС при ТПП України та спростовує посилання заявника щодо незабезпечення арбітражним судом єдиного правового режиму для реалізації процесуальних прав сторін, зокрема, принципу рівності учасників судового процесу;
-                  оспорюване рішення МКАС при ТПП України ухвалено компетентним арбітражним судом відповідно до укладеного між сторонами договору, та виконання цього рішення не суперечить публічному порядку України;
-                  суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.
ІІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала
5.            В апеляційні скарзі боржник просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення про скасування рішення МКАС при ТПП України.
6.            Апеляційна скарга мотивована таким: 
-        законодавством Республіки Естонії передбачено імперативну вимогу передачі всіх справ у спорах з майновими вимогами до боржника виключно суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, тому розгляд цього спору належить до юрисдикції Харьюського повітового суду Республіки Естонія, який розглядає справу про банкрутство OU Venkon Petrol;
-        посилання МКАС при ТПП Українита суду першоїінстанції на редакцію третейського застереження, що міститься в доповненні від 10 серпня 
2024 року № 6 є помилковим, оскільки таке доповнення не було укладено сторонами, та його оригінал в матеріалах справи відсутній;
-        на вказане боржник посилався у заяві від 02 вересня 2025 року, проте суд першої інстанції не взяв це до уваги;
-        суд першої інстанції неправильно застосував частину другу статті 21 Міжнародного договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах 
від 22 листопада 1995 року про неможливість зміни виключної компетенції судів угодою сторін, а також порушив норму процесуального права, ухвалюючи рішення на підставі копії документа, наявність оригіналу якого заперечувалась боржником;
-        суд першої інстанції не звернув увагу, що МКАС при ТПП України не вживав жодних заходів з метою встановлення змісту норм права Естонської Республіки;
-        відсутність належним чином укладеної арбітражної угоди є підставою для скасування рішення міжнародного арбітражного суду, тому зазначена обставина підлягала обов`язковій перевірці та встановленню судом першої інстанції;
-        здійснюючи розгляд справи, МКАС при ТПП України норми внутрішнього законодавства України, Республіки Естонії та норми Міжнародного договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 22 листопада 1995 року, що суперечить встановленому в Україні публічному порядку;
-        розглядаючи справу, МКАС при ТПП Українитакож допустив порушення встановленого публічного порядку внаслідок безпідставної відмови боржнику в зарахуванні зустрічних однорідних вимог та порушення процесуальних прав відповідача, зокрема, виклику свідка;
-        розгляд справи здійснювався МКАС при ТПП Україниоднобічно, без встановлення всіх обставин справи та без дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів;
-        суд першої інстанції не надав належну правову оцінку тому, що закон про банкрутство Республіки Естонії від 22 січня 2003 року виключає можливість участі особи, яка оголошена банкрутом, в судових справах як відповідача, оскільки такі справи підлягають розгляду судом, що розглядає справу про банкрутство;
-        суд першої інстанції порушив право боржника на ознайомлення з наявними в матеріалах справи доказами, розглянув справу за відсутності представника відповідача, який був відсутній в судовому засіданні з поважних причин, про які повідомив суд, та без запрошення останнього до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
ІV. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
7.            20 листопада 2025 року представник стягувача через підсистему «Електронний Суд» подала відзив та навела такі мотиви для відмови 
в задоволенні апеляційної скарги:
-                  доводи апеляційної скарги про допущенні порушення МКАС при ТПП України під час розгляду справи є безпідставними, оскільки суд не може перевіряти рішення міжнародного арбітражу по суті спору;
-                  правовою підставою для розгляду МКАС при ТПП України цієї справи є арбітражне застереження, яке визначене відповідно до пункту 9.5 контракту 
(у редакції згідно з пунктом 8 доповнення № 6 від 10 серпня 2024 року до додатку № 1 від 02 лютого 2024 року, до додатку № 1 від 26 лютого 2024 року до контракту;
-                  відповідно цього арбітражного застереження однозначно і безперечно випливає, що між стягувачем та боржником існує домовленість про передачу всіх спорів, які можуть виникнути з контракту або у зв`язку з ним, до МКАС при ТПП України;
-                  оригінал підписаного та укладеного обома сторонами вищезазначеного доповнення № 6 від 10 серпня 2024 року наявний у сторін та був пред`явлений стягувачем у судовому засіданні;
-                  під час розгляду справи в МКАС при ТПП України боржник не подавав заяв про відсутність компетенції МКАС при ТПП України на розгляд цього спору або перевищення складом Арбітражного суду меж своєї компетенції;
-                  також боржник не заявляв про недотримання положень арбітражного застереження, що міститься у контракті, а також положень Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та Регламенту МКАС при ТПП України;
-                  під час розгляду справи боржник не заперечував щодо дійсності контракту та арбітражного застереження в ньому, не спростовував укладення між сторонами доповнення № 6 від 10 серпня 2024 року, а навпаки у відзиві 
від 04 лютого 2025 року заявив, що у нього відсутні заперечення стосовно прийняття МКАС при ТПП України до свого провадження цієї справи;
-                  одночасно на початку усного слухання справи в МКАС при ТПП України представник боржника повідомив, що визнає право арбітражного суду на розгляд справи, незважаючи на відкриття справи про банкрутство;
-                  безпідставними є твердження заявника боржника, що МКАС при ТПП України розглянув справу в порушення Міжнародного договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 22 листопада 1995 та що начебто законодавством Республіки Естонія передбачено імперативну вимогу передачі всіх справ у спорах з майновими вимогами до боржника виключно суду Харьюського повітового суду Республіки Естонії, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство;
-                  також необґрунтованими є посилання боржника на сумніви в об`єктивності і неупередженості МКАС при ТПП України та порушення його процесуальних прав під час розгляду справи, що свідчить про порушення встановленого в Україні публічного порядку, оскільки боржник не заявляв відводів арбітру чи арбітрам;
-                  відмова арбітражного суду у прийняті аргументів відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог та в задоволенні усного клопотання про залучення свідка, стосується саме суті спору та суті арбітражного розгляду та не може бути підставою для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, і не може свідчити про порушення встановленого в Україні публічного порядку;
-                  обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо стягувача та боржника, як окремих юридичних осіб та самостійних учасників господарського обороту, тому прийняття МКАС при ТПП України зазначеного рішення та його виконання не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині;
-                  суд першої інстанції повно та всебічно встановив усі фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку поданим доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року;
-                  у листі керуючого по банкрутству  OU Venkon Petrol адвоката Андріаса Пальмітса від 17 квітня 2025 року вказано, що ухвалою у цивільній справі від 27 березня 2025 року № 2-24-15889 Харьюський повітовий суд оголосив про банкрутство OU Venkon Petrol та призначив керуючого по банкрутству ОСОБА_2 , у цьому ж листі повідомив, що він не вступатиме у провадження у справі № 317/2024 у МКАС при ТПП України, тому OU Venkon Petrol, який перебуває у стані банкрутства, може брати участь у розгляді справі через члена Правління OU Venkon Petrol ОСОБА_3 ;
-                  з огляду на вказане безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності у OU Venkon Petrol право- та дієздатності під час розгляду справи МКАС при ТПП України.
V. Рух справи
8.            15 жовтня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла апеляційна скарга  OU Venkon Petrol , в інтересах якого діє адвокат Проць Т. В., на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року.
9.            Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху. 
10.         Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження.
11.         Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
VІ. Позиція сторін у суді апеляційної інстанції
12.         У судовому засіданні представник OU Venkon Petrol підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
13.         Представник ПП «Ай-Енд-Ю Енерго»у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
VІІ. Фактичні обставини справи
14.         01 лютого 2024 року між Venkon Petrol OU та ПП «Ай-Енд-Ю Енерго» укладено контракт № 01/02/24 відповідно до якого сторони погодили умови купівлі- продажу дизельного пального.
15.         Відповідно пункту 9.5. контракту від 01 лютого 2024 року № 01/02/24, викладеному в редакції доповнення від 10 серпня 2024 року № 6 до цього контракту сторони погодили, що «9.5. Матеріальним правом, що регулює цей контракт і застосовується при розгляді спорів та виконанні цього контракту є матеріальне право (законодавство) України.
Будь-які суперечки між сторонами щодо тлумачення, змісту або виконання контракту або з питань правових наслідків цього контракту або щодо його розірвання або визнання недійсним підлягають розгляду МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту.
Арбітражний суд складається із трьох арбітрів. Арбітри призначаються згідно Регламенту МКАС при ТПП України.
Місце розгляду спору та засідання арбітражу відбувається у м. Києві, Україна. Мова арбітражного розгляду є російською».
16.         30 серпня 2024 року до МКАС при ТПП України від ПП «Ай-Енд-Ю Енерго» надійшла позовна заява про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 1 003 266 євро та арбітражний збір.
17.         Рішенням МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року у справі 
№ 317/2024 стягнуто з OU Venkon Petrol 1 003 266 євро попередньої оплати за непоставлений товар і, окрім того 19 941,17 євро відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього 1 023 207,17 євро.
18.         У вказаному рішенні МКАС при ТПП України зазначено, що воно набирає законної сили з дати його винесення, є остаточним і підлягає негайному виконанню.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
19.         В спірних правовідносинах Верховний Суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку відповідно до частини другої статті 24, частини другої статті 351 ЦПК та робить такі висновки.
20.         Відповідно до частин першої 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
21.         Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
22.         Узагальнення доводів апеляційної скарги (див. пункт 6) свідчить, що основними аргументами для її задоволення є:
-                      МКАС при ТПП України не міг розглядати справу, яка стосується майнових вимог до боржника щодо якого порушена справа про банкрутство;
-                      порушено процесуальні норми розгляду справ, як в МКАС при ТПП України, так і Київським апеляційним судом;
-                      доповнення до арбітражного застереження не було укладено сторонами;
-                      неправильно застосовано частину другу статті 21 Міжнародного договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах;
-                      МКАС при ТПП України допустив порушення встановленого публічного порядку.
23.         Даючи відповідь на ці аргументи Верховний Суд зазначає таке.
24.         Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 35 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII «Про міжнародний комерційний арбітраж» (далі - Закон № 4002-XII) арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36. 
25.         Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом№ 4002-XII (частина перша статті 459 ЦПК).
26.         Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано 
у разі, якщо:
1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або
2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України (частина друга статті 459 ЦПК).
27.         Аналогічні підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу передбачені також статтею 34 Закону № 4002-XII.
28.         До міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча 
б однієї із сторін знаходиться за кордоном (частина друга статті 1 Закону 
№ 4002-XII).
29.         Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди (частина перша статті 7 вказаного Закону).
30.         Кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду (частина перша статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року.
31.         За змістом цієї Конвенції зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету й автономії арбітражної угоди) (див. постанови Верховного Суду 
від 30 січня 2025 року у справі № 824/139/24, від 23 січня 2025 року у справі 
№ 824/134/24).
32.         За змістом частини першої статті 16 Закону № 4002-XII і принципу «competence - competence» арбітражний суд може сам ухвалити постанову про свою компетенцію, зокрема щодо будь-яких заперечень, наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною контракту, слід тлумачити як угоду, яка не залежить від інших умов контракту.
33.         Автономність арбітражної угоди дає сторонам спірних правовідносин гарантію того, що спір у будь-якому випадку розгляне саме арбітраж. Роблячи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передання на вирішення арбітражу будь-яких спорів, включаючи спори щодо дійсності контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії цього застереження). Якби надалі сторона могла відмовитися від арбітражу та заперечувати компетенцію арбітрів, стверджуючи про недійсність контракту, то таку можливість завжди використовувала б недобросовісна сторона для зриву арбітражу (див. постанову Верховного Суду від 30 березня 2023 року 
у справі № 824/50/22).
34.         Під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки він не може переглядати ці рішення щодо суті вирішення спорів, вдаватися у повну перевірку чи переоцінку таких рішень (див. постанови Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 824/47/22, від 29 серпня 2024 року у справі № 824/72/24).
35.         З питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі (стаття 5 Закону № 4002-XII), а саме у порядку та у випадку, передбаченим у частині другій статті 34 Закону № 4002-XII.
36.         Частиною другою статті 2 Регламенту МКАС при ТПП України передбачено, що якщо сторони домовилися про передачу спору в МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися в письмовому вигляді на застосування Регламенту МКАС.
37.         Зі змісту частини першої статті 4 Регламенту МКАС при ТПП України вбачається, що арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, яка не залежить від інших умов договору.
38.         Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Регламенту МКАС при ТПП України питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір. Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначення арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.
39.         Відповідно до статті 4 Закону № 4002-XIIсторона, яка знає про те, що 
яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримування без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.
40.         При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).
41.         Верховний Суд зробив висновок, що арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958, далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ. Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди) (див. постанову Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі 
№ 920/241/19).
42.         У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30 серпня 2024 року в справі 
№ 911/1766/22 зроблено висновок, що на відміну від звичайного цивільного чи господарського договору як угоди, що має матеріально-правову природу, третейська/арбітражна угода є домовленістю сторін процесуального характеру. Відтак до неї не підлягають застосуванню статті 16 ЦК та 20 ГПК, які передбачають такий спосіб захисту як визнання правочину недійсним. Недійсність угоди регулюється Законом «Про третейські суди», Законом 
№ 4002-XII. Ці нормативно-правові акти ґрунтуються на декількох основоположних принципах: - автономності третейської / арбітражної угоди - її дійсність визначається окремо від питань дійсності чи недійсності господарського чи цивільного договору, у який вона інкорпорована; - "компетенції щодо компетенції" - третейський суд чи міжнародний комерційний арбітраж сам визначає питання наявності в нього компетенції розглядати відповідний спір і при цьому вирішує питання дійсності третейської / арбітражної угоди; державні суди виключно у випадках, передбачених законом та міжнародними договорами, можуть вирішувати питання щодо дійсності третейської / арбітражної угоди; при цьому будь-які сумніви мають тлумачитися на користь третейської / арбітражної угоди (так званий "проарбітрабельний" підхід). Отже, положення Законів «Про третейські суди» та № 4002-XII закріплюють в українському законодавстві два загальновизнаних принципи: 1) принцип "автономності" арбітражної угоди від основного договору; 2) принцип "компетенції щодо компетенції".
43.         Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК).
44.         У цій справі, звертаючись із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України, OU Venkon Petrol вказувало, що таке рішення підлягає скасуванню, оскільки воно ухвалене щодо непередбаченого арбітражною угодою спору та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, об`єкт спору не може бути предметом розгляду за законодавством, рішення МКАС при ТПП України суперечить публічному порядку України.
45.         Суд першої інстанції встановив, що 01 лютого 2024 року між OU Venkon Petrol та ПП «Ай-Енд-Ю Енерго» укладено контракт № 01/02/24, відповідно до якого сторони погодили умови купівлі- продажу дизельного пального.
46.         Відповідно пункту 9.5. контракту від 01 лютого 2024 року № 01/02/24, викладеному в редакції доповнення від 10 серпня 2024 року № 6 до цього контракту, сторони погодили, що матеріальним правом, що регулює цей контракт і застосовується при розгляді спорів та виконанні цього контракту, є матеріальне право (законодавство) України. Будь-які суперечки між сторонами щодо тлумачення, змісту або виконання контракту або з питань правових наслідків цього контракту або щодо його розірвання або визнання недійсним підлягають розгляду МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту.
47.         Отже, пункт 9.5 контракту є арбітражним застереженням, який укладено сторонами у письмовій формі з дотриманням вимог статті 7 Закону № 4002-XII, в якому вони визначили спосіб вирішення спорів між ними - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж, а саме: МКАС при ТПП України. Вказаний контракт підписаний сторонами та в судовому порядку недійсним не визнавався.
48.         Згідно з принципом імунітету й автономії арбітражної угоди сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності суд у спірних правовідносинах тлумачить на користь її дійсності, чинності та виконуваності. Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність доводів OU Venkon Petrol про те, що арбітражний суд вийшов за межі арбітражного застереження. Такі посилання заявника фактично свідчать про незгоду із прийнятим арбітражним рішенням та спрямовані на перегляд рішення МКАС при ТПП України по суті спору, що не узгоджується з вимогами законодавства.
49.         Крім того, за відсутності заперечень стосовно наявності у МКАС при ТПП України компетенції на розгляд справи чи перевищення складом арбітражного суду меж своєї компетенції та/або недотримання умов арбітражного застереження, відповідно до статті 4 Закону № 4002-XII і статті 44 Регламенту МКАС при ТПП України, сторони вважаються такими, що відмовились від свого права на заперечення відповідних обставин, тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються.
50.         Також у цій справі боржник наполягав на тому, що МКАС при ТПП України не мав юрисдикції щодо розгляду спору тому, що в Естонії стосовно боржника було розпочате провадження про банкрутство.
51.         Колегія суддів зауважує, що боржник довів до відома МКАС при ТПП України цю інформацію і на початку розгляду справи висловив згоду з юрисдикцією МКАС при ТПП України (пункт 45.3. рішенняМКАС при ТПП України (а.с.154)). Тому колегія суддів вважає, що надалі боржник не міг скаржитися на відсутність юрисдикції МКАС при ТПП України і необхідність залишення без розгляду позову стягувача.
52.         Таким чином, у спірних правовідносинах сторони визнали застосування права України до спору між ними та не заперечували щодо компетенції МКАС при ТПП України.
53.         Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення посилання на неправильне застосування положень Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, виходячи з такого.
54.         За змістом статті 1 цього Договору громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони стосовно своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони.
Це стосується також і до юридичних осіб, які створені відповідно до законодавства однієї з Договірних Сторін.
Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до суду, прокуратури, нотаріату (які надалі іменуються «установами юстиції») та в інші установи другої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, порушувати клопотання, подавати  позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, як і громадяни цієї Договірної Сторони.
55.         МКАС при ТПП України є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року № 4002-XII (стаття 1 Регламенту). Тобто він не є тією установою в розумінні статті 1 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, яка підпадає під дію Договору.
56.         Пріоритет в даному випадку має Нью-Йоркська конвенція.
57.         Далі Верховний Суд наголошує, що цей суд вже виснував, що застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави. Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів. У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах. Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти (див. постанову Верховного Суду від 08 травня 
2019 року в справі № 761/39565/17).
58.         Під публічним порядком необхідно розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу, стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо.
59.         Публічний порядок як перешкода для виконання арбітражного рішення пов`язується з визначенням публічного порядку, який необхідно розуміти як сукупність визнаних державою принципів і правил, які можуть перешкоджати визнанню та виконанню арбітражних рішень, винесених міжнародним комерційним арбітражем, якщо визнання та виконання призведе до порушення цих принципів або у процесуальному плані, або в частині змісту самого рішення. Публічний порядок будь-якої країни включає, зокрема, правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок).
60.         Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання  OU Venkon Petrol  на порушення судом публічного поряду України, є необґрунтованими і не можуть бути підставами для скасування арбітражного рішення, оскільки зводяться до незгоди з правильністю застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права при вирішенні спору. Ці обставини безпосередньо стосуються предмета розгляду справи та оцінки правильності тлумачення арбітражним судом умов контракту і вимог законодавства. Тому такі питання виходять за межі повноважень суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
61.         Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  OU Venkon Petrol не надало до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності Держави України або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна. При цьому обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних і соціальних основ Держави України, рішення ухвалене у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та тільки стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання цього рішення не суперечить публічному порядку України, не заподіює шкоди її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині. Тому підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 11 червня 2025 року у зв`язку з порушенням публічного порядку України немає. Відповідні доводи апеляційної скарги (про порушення арбітражним рішенням публічного порядку України) фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, необхідності переоцінки доказів та спонукання до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
62.         Доводи апеляційної скарги про те, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, оскільки OU Venkon Petrol не володіло належним обсягом право- та дієздатності під час розгляду справи МКАС при ТПП України, є необґрунтованими, оскільки відповідно до листа керуючого по банкрутству  OU Venkon Petrol  - Андріаса Пальмітса від 17 квітня 2025 року керуючим по банкрутству призначено ОСОБА_2 , який у цьому ж листі повідомив, що він не вступатиме у провадження у справі № 317/2024 у МКАС при ТПП України, тому OU Venkon Petrol, який перебуває у стані банкрутства, може брати участь у розгляді справі через члена Правління OU Venkon Petrol Владислава Біду.
63.         Отже, спір між сторонами виник з договірних відносин, які мають комерційний характер, цей спір відповідає предметній та суб`єктній юрисдикції МКАС при ТПП України. З урахуванням процесуальної поведінки учасників справи і статті 4 Закону № 4002-XII, статті 44 Регламенту МКАС при ТПП України, сторони вважаються такими, що відмовились від свого права на заперечення. Заявник не надав суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності Держави України або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці Держави України.
64.         Посилання в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності сторони боржника, яка належним чином повідомляла про неможливість з`явитися у судове засідання, колегія суддів також відхиляє відповідно до норми статті 457 ЦПК, відповідно до якої справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, як зазначено в оскаржуваному рішенні, ухвалою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року клопотання представника 
OU Venkon Petrol (Естонська Республіка) - адвоката Проць Т. В. про участь 
в судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено, проте 
у призначений час адвокат Проць Т. В. на відеозв`язок не виходила і доказів зворотного під час апеляційного розгляду не надала.
Також в заяві представник просила саме відкласти розгляд справи (а.с. 86), з причин, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції неповажними.
65.         За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав, передбачених у частині другій статті 459 ЦПК (частині другій статті 34 Закону № 4002-XII), для скасування оспорюваного заявником рішення МКАС при ТПП України.
66.         Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно зі статтею 375 ЦПК 

апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
ІХ. Щодо судових витрат
67.         Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
68.         З огляду на те, що Верховний Суд як суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 24, 259, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.            Апеляційну скаргу  OU Venkon Petrol залишити без задоволення.
2.            Ухвалу Київського апеляційного суду від 30 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Дата складення повного судового рішення 12 грудня 2025 року.
 
Судді:	П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков