ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16068/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року (суддя Лозицька І.О.) в справі № 160/16068/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати йому пенсії за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 229586,90 грн;
зобов`язання виплатити пенсію за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 229586,90 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухваливши нове про задоволення позову.
Право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань. Отже, право позивача на отримання пенсії гарантовано Конституцією України. 
Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати (доходу) протягом трудової діяльності здійснювалося утримання страхових внесків (єдиного внеску) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні пенсійного віку та набуття необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу. 
Вважає, що гарантовані законом виплати не можуть бути поставлені в залежність від видатків бюджету 
Вважає, що право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.
Суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.
Фактично єдиною підставою для невиплати позивачу пенсії стала відсутність коштів, проте з урахуванням практики ЄСПЛ такі обставини не можуть визнанні обґрунтованими. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №160/11596/24, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.11.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.02.2024 №047350006632 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи період роботи з 19.05.2017 по 09.02.2024 за провідною професією “машиніст гірничих виїмкових машин” з повним робочим днем у шахті з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №160/11596/24 набрало законної сили 25.09.2024.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №160/11596/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 09.02.2024 та здійснено розрахунок пенсійних виплат.
Відповідно до розрахунку суми доплати розміру пенсії відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №160/11596/24, копія якого міститься у матеріалах справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за період з 09.02.2024 по 30.11.2024 позивачу нараховано загальну суму пенсії до виплати 229586,90 грн.
Станом на момент звернення позивача до суду з цією позовною заявою, пенсійні виплати в сумі 229586,90 грн відповідачем не здійснено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в умовах воєнного стану право соціального захисту, гарантоване статтею 46 Конституції України, може бути обмежено, пославшись на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, за яким права особи, передбачені статтею 46 Конституції України, відповідно до статті 64 Конституції України можуть бути тимчасово обмежені в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Суд визнає висновок суду першої інстанції неправильним, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №160/11596/24, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 листопада 2024 року, яке набрало законної сили 25 вересня 2024 року, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, зокрема, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 лютого 2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 09 лютого 2024 року, здійснено розрахунок пенсійних виплат. 
Відповідно до розрахунку суми доплати розміру пенсії відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №160/11596/24 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року ОСОБА_1 нараховано загальну суму пенсії до виплати у розмірі 229586,90 грн, нарахована сума пенсії позивачу не виплачена.
Спірним в цій справі є питання наявності підстав для зобов`язання орган Пенсійного фонду виплатити суму нарахованої позивачу пенсії. 
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-VI).
За приписами статті 47 Закону № 1058-VI пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.
Стаття 46 Закону № 1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час, відповідно до частини другої якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Судом встановлено, що позивачу на виконання судового рішення в справі №160/11596/24 ГУ ПФУ призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 09 лютого 2024 року наприкінці листопада 2024 року, внаслідок чого нарахована за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року сума пенсії в розмірі 229 586,90 грн. 
Відповідачем визнається факт, що нарахована сума пенсії за цей період обліковується в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як заборгованість з виплати пенсії, при цьому за позицією відповідача виплата таких коштів можливо здійснити при надходженні відповідних коштів з Державного бюджету України до бюджету Пенсійного фонду України на підставі відповідного порядку.
У преамбулі Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цих Законів.
Відповідно, порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно цим законом.
Суд відхиляє посилання відповідача, підтримані судом першої інстанції, на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.
Жодних змін до Закону № 1058-IV з приводу особливостей виплати пенсіонерам заборгованості з пенсійних виплат не приймалось, цим законом держава в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України не звільняється від обов`язку виконання приписів закону та здійснення такої виплати, та не може позбавляти права особи на отримання належних сум пенсій.
Суд зауважує, що Порядок № 649 визначає додаткові умови виплати пенсій за минулий період, що не передбачені Конституцією України та Законом № 1058-IV, а відповідачем не доведено обліку сум пенсійних виплат за минулий період, формування переліку отримувачів виплат за минулий період та включення позивача до переліку осіб, яким буде проведена виплата, у відповідні роки, та звернення за отриманням додаткового фінансування. 
Стосовно можливості обмеження права позивача на соціальний захисту, зокрема, на пенсійне забезпечення, передбачене статтею 46 Конституцією України, суд вказує на таке.
Статтею 64 Конституції України установлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Разом з тим, відповідач не обґрунтовує невиплату позивачу нарахованої пенсії обмеженням конституційного права на соціальний захист на час дії воєнного стану, тому висновок суду з цього питання є безпідставним.
Крім того, суд першої інстанції цілком безпідставно визначив суттю цього спору отриманні позивачем заборгованості пенсії за минулий період однією сумою, адже позивачем не заявлялось таких вимог. 
Відповідачем та судом першої інстанції не враховано принцип верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави, як й не враховано, що положення Закону, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні та, відповідно, є пріоритетним у застосуванні до правовідносин, що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних страхових виплат особам, які втратили працездатність внаслідок професійного захворювання.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях, право особи, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, що спростовує доводи апелянта, що на виплату нарахованої пенсії відсутні бюджетні асигнування.
Також суд констатує, що втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсійної виплати є таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.
Отже, суд доходить до висновку про протиправність невиплати позивачу суми нарахованої пенсії, а також про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити суму нарахованої пенсії.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
На користь позивача відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України суд стягує судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 2422,96 грн (968,96 грн – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, + 1454,00 грн – судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги).
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року в справі № 160/16068/25 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року в справі № 160/16068/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити в справі №160/16068/25 нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої суми пенсії за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 229586,90 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 21910427, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) нараховану суму пенсії за період з 09 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 229586,90 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 21910427, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 96 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 10 лютого 2026 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 10 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов