справа № 489/9067/25  провадження №2/489/457/26

РІШЕННЯ
Іменем України

08 січня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Віва Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:
У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18846,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються 2422,40 грн. судового збору та 10600,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами 12.12.2024 був укладений кредитний договір № 1435649837813, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 4500,00 грн. строком на 120 днів (з 21.12.2024 по 20.04.2025) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 361,35 % річних (0,99% в день) від суми кредиту.
Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 17.10.2025 утворилася заборгованість в розмірі 18846,00 грн., яка складається із 4500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5346,00 грн. по процентам та штрафу у розмірі 9000,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача.
Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути наведену заборгованість з відповідача. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Правом на дання відзиву відповідач не скористався. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 21.12.2024 між ТОВ «ФК «Віва Кредит» та ОСОБА_2 у електронній формі було укладено Договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1435649837813, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 4500,00 грн. строком на 120 днів з 21.12.2024 по 20.04.2025 зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 0,99 % в день.
Пунктом 2.23 договору його сторони узгодили, що кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 4500,00грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Відповідальність позичальника за порушення грошових зобов`язань у виді штрафу врегульовано пунктом 6.4 договору. 
Кредитний договір підписано відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F4G5F8».
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку з виплати відповідачу грошових коштів в розмірі 4500,00 грн. підтверджується листом ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 06.11.2025 № 17381, згідно якого було успішно проведено транзакцію № 1530181128 на суму 4500,00 грн. 21.12.2024 на номер картки НОМЕР_1 .
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнту ОСОБА_3 , з якою укладено кредитний договір № 1435649837813 від 21.12.2024, ТОВ «ФК «Віва Капітал» були перераховані кредитні кошти у сумі 4500,00 грн. 21.12.2024 на номер картки НОМЕР_1 , емітентом якої є ПАТ «Ощадбанк». 
Згідно розрахунку позивача, через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом 17.10.2025 утворилася заборгованість в розмірі 18846,00 грн., яка складається із 4500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5346,00 грн. по процентам та штрафу у розмірі 9000,00 грн. 
Правове обґрунтування та мотиви суду. 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого між його сторонами виникли кредитні правовідносини.
Дослідженими судом письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підтверджена розрахунком позивача.
Факт отримання відповідачем грошових коштів в кредит підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а заборгованість розрахунком позивача, який нічим не спростований.
Враховуючи наведе правове обґрунтування та доведення позивачем отримання відповідачем кредиту на узгоджених сторонами умовах кредитування, а також порушення позичальником грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі підтвердженому розрахунком позивача, який нічим не спростований, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 4500,00 грн та процентам 5346,00 грн.
При вирішенні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 9000,00 грн. суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були викладені в новій редакції.
Пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла до 24.12.2023) передбачав звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану. Проте, з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», цей пункт було змінено.
Нова редакція пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (діюча з 24.12.2023) встановлює, що споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань лише за договорами про споживчий кредит, укладеними до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Датою набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24.12.2024.
Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23.01.2024 (24.12.2023 + 30 днів).
У даній справі встановлено, що кредитний договір укладено 21.12.2024.
Отже, оскільки кредитний договір укладено після 23.01.2024, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» нарахування відповідачу відповідно до умов кредитного договору штрафу за порушення грошових зобов`язань є правомірним.
Разом з тим, враховуючи розмір кредиту, суд вважає за можливе на підставі частини третьої статті 551 ЦК України зменшити розмір штрафу з 9000,00 грн. до 4500,00 грн., що відповідатиме інтересам обох сторін. 
Враховуючи наведене та оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в повному обсязі шляхом стягнення з відповді0430а заборгованості за кредитним договором в розмірі 14346,00 грн. (4500,00 + 5346,00 + 4500,00), який підтверджено розрахунком позивача та нічим не спростований.
Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1843,93 грн. (2422,40 х 76,12%).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 10600,00 грн., суд бере до уваги складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, часткове задоволення позову, а також критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України,  суд зважає на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, часткове задоволення позову, а також критерії розумності та співмірності, у зв`язку із цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. 

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Віва Капітал» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1435649837813 від 12.12.2024 в загальному розмірі 18846,00 грн. (тринадцять тисяч сто двадцять вісім гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 1265,46 грн. (одна тисяча шістдесят п`ять гривень 46 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Віва Капітал», код ЄДРПОУ 40860735, місцезнаходження: Черкаська область, м.Шпола, вул. Таранця, 20;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 08.01.2026.

Суддя І.В.Коваленко