ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 листопада 2025 року        м. Кропивницький

справа № 396/1345/22
провадження № 22-ц/4809/1054/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 

головуючого судді: Дуковського О.Л. 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2025 року, у складі головуючого судді Цесельської О.С. у справі за скаргою ОСОБА_1 суб`єкт оскарження: державний виконавець Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чепурко О.О., стягувач ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій державного виконавця, - 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чепурко О.О.
Просив визнати протиправними дії державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості по аліментам за період з листопада 2022 року по листопад 2024 року на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 30667,97 грн та скасувати цю заборгованість, а також зняти арешт з його рахунків.
Начальник Новоукраїнського ВДВС у своїх запереченнях на скаргу вказала, що боржнику розрахунок заборгованості проводився з врахуванням вимог ст.ст. 195, 182 СК України, а також вказала, що постанови про звернення стягнення на рахунки боржника не виносились та арешти на банківські рахунки боржника не накладалися.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Вважає, що суд першої інстанції порушив його матеріальні та процесуальні права, застосувавши свідому необ?єктивність та надмірний формалізм. 
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та повністю проігнорував доведений факт, що він сплачував стягувачці аліменти у розмірі по 1420,00 грн , а починаючи з 01.01.2024 по червень 2024 року сплачував аліменти у розмірі – 1598,00 грн, а за червень 2024 року – 1700,00 грн , що становить мінімальну суму аліментів за ці місяці.
Вказував, що у травні 2024 року він був призваний до ЗСУ і брав участь у бойових діях по захисту України, а у липні 2024 року отримав травмування ,а також психічне захворювання, яке пов?язане із захистом Батьківщини і його було направлено до КПН «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» на лікування.
Посилається на те, що суд першої інстанції свідомо не дослідив письмові докази, що він у період з 14.08.2024 по 05.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні ,після якого його визнали непридатним для проходження військової служби та надано йому третю групу інвалідності.
Вважає, що з компенсаційних виплат за втрату здоров?я аліменти не вираховуються.
Державний виконавець, який здійснює примусове стягнення з нього аліментів, повинен був отримати від АТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про правовий статус грошових сум, які надходять на його рахунок. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Встановлено, що 11.11.2022 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 01.11.2022 і до досягнення повноліття дочкою - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою державного виконавця 16.12.2022 було відкрито виконавче провадження ВП№70362485 щодо виконання судового наказу від 11.11.2022 №396/1345/22(а.с. 6).
В матеріалах справи міститься довідка –розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 станом на 21.10.2024, що становить - 42563, 58 грн (а.с.18).
Звернувшись зі скаргою до суду, ОСОБА_1 не погодився із зазначеною заборгованістю по аліментах, що була нарахована державним виконавцем.
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції послався на те, що державним виконавцем правильно було проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 , з врахуванням тих місяців, коли ОСОБА_1 не мав заробітку (доходу) - виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості – 13188,00 гривень, відповідно відомостей від Головного управління статистики у Кіровоградській області.
Крім того суд встановив, що арешт на банківські рахунки боржника не накладався.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 , з таких підстав.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (згідно із частиною першою статті 447 ЦПК України).
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 645/5637/15-ц.
Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною першою статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Таким чином, чинним законодавством визначено обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 401/4103/14-ц).
Боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.
Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/2 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Встановлені належним чином судом обставини цієї справи вказують на наявність спору щодо розміру заборгованості за аліментами, що відповідно до вимог частини третьої статті 195 СК України покладає обов`язок на суд перевірити належним чином усі докази та здійснити правильний розрахунок цієї заборгованості.
Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Це положення прямо вказує на те, що для боржника, який не працював на час виникнення заборгованості, розмір заборгованості розраховується виключно на основі середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить.
Колегія суддів встановила, що державним виконавцем правильно проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 у відповідності до відомостей Головного управління статистики у Кіровоградській області ,арешти на банківські рахунки боржника не накладалися, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.
Суд першої інстанції розглянувши дану скаргу, належним чином дослідив докази та матеріали справи, а також правильно застосував норми чинного законодавства.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, - 

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2025 року -  залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  О.Л. Дуковський 
Судді  Л.М. Дьомич 

О.А. Письменний