Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року Справа№200/5888/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄІСТС «Електронний суд» 04 серпня 2025 року, в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
11 серпня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази у відповідача.
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02 липня 2025 року на електронну пошту Пенсійного фонду України надіслав заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058), підписавши її кваліфікованим електронним підписом.
Разом з листом від 02 липня 2025 року Пенсійний фонд України направив цю заяву на розгляд ГУ ПФУ в Донецькій області.
Однак ГУ ПФУ в Донецькій області жодного рішення за наслідками розгляду заяви від 02 липня 2025 року не прийняло, розглянувши цю заяву в порядку Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі – Закон № 393/96-ВР).
ГУ ПФУ в Донецькій області надало позивачу відповідь листом від 29 липня 2025 року і роз`яснило порядок звернення за призначенням пенсії.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви від 02 липня 2025 року про призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач вказував на те, що звернувся з заявою про призначення пенсії за встановленою формою засобами електронного зв`язку, підписавши її кваліфікованим електронним підписом, оскільки не має електронного кабінету на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Зазначив, що бездіяльність відповідача призвела до порушення його конституційного права на соціальний захист.
На підставі аналізу норм ст. ст. 8, 9, 44, 45 Закону № 1058 та п. п. 1.1, 1.8, 1.9, 4.1, 4.2, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1) позивач дійшов висновку, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом на звернення до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами з використанням бланку такої заяви одним із способів, визначених Порядком № 22-1. Результат розгляду заяви має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або про відмову у призначенні пенсії із зазначенням причин відмови і порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Позивач зауважив, що ГУ ПФУ в Донецькій області своїм листом визнало, що подана ним заява відповідає формі, встановленій Порядком № 22-1, однак, за висновком відповідача, порядок її подання порушений, що виключає можливість її розгляду по суті.
У зв`язку з цим позивач навів висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, про те, що при вирішенні спірних правовідносин важливим є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника; також важливим є долучення до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
Отже, за висновком позивача, у спірних правовідносинах відповідач, відмовивши в розгляді заяви по суті, допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020.
Позивач наголошував на тому, що доступ до соціальних прав, зокрема, до права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Порядком № 22-1 визначена процедура, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.
Згідно з п. п. 4.3 та 4.7 Порядку № 22-1 результат розгляду заяви про призначення пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
За наведеного правового регулювання розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для призначення пенсії, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні пенсії).
Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 22 листопада 2023 року у справі №300/3457/20.
Просив задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.
Відповідач покликався на норми ст. ст. 8, 9, 44, 45 Закону № 1058, п. п. 1.1, 1.7, 1.8, 2.23, 4.1, 4.2, 4.3, 4.7, 4.10 Порядку № 22-1 і зазначив, що заява про призначення пенсії подається до органів Пенсійного фонду особисто через сервісний центр Пенсійного фонду або через вебпортал Пенсійного фонду або засобами Порталу Дія.
Заява про призначення пенсії може надсилатися поштою особами, які у зв`язку з агресією російської федерації тимчасово проживають за кордоном та особами, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації або прийнятими на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, які безпосередньо беруть участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. 
При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Таким чином, за висновком відповідача, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 461/4328/16-а.
Відповідач зазначив, що електронне звернення ОСОБА_1 надійшло до ГУ ПФУ в Донецькій області від Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду разом з листом від 02 липня 2025 року.
Це звернення розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до Закону № 393/96-ВР і листом від 29 липня 2025 року позивачу надана обґрунтована відповідь, в якій роз`яснено належні способи звернення до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії відповідно до вимог Порядку № 22-1. 
Відповідач покликався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25 липня 2023 року у справі № 640/1873/22, згідно з яким заява про призначення (перерахунок, поновлення виплати раніше призначеної) пенсії не є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР; подання такої заяви передбачено ст. 44 Закону № 1058; при цьому Законом № 1058 та Положенням про Пенсійний фонд України прямо передбачено повноваження Пенсійного фонду визначати порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії; положення ст. 40 Конституції України та Закону № 393/96-ВР не врегульовують відносини між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а саме, між позивачем як пенсіонером у випадках призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, та органами Пенсійного фонду.
Також відповідач зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2024 року у справі № 990/167/24 вказала, що звернення за змістом і спрямованістю є пропозицією, за результатом розгляду якої закон не встановлює обов`язкове ухвалення суб`єктом владних повноважень відповідного рішення, а є достатнім надання відповіді про результати її розгляду; суд у зв`язку із розглядом звернення у порядку Закону № 393/96-ВР не може вимагати від суб`єкта владних повноважень ухвалювати певні рішення, що є юридичною формою реалізації владних повноважень; втручання суду у такі повноваження суб`єкта владних повноважень у цьому випадку виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Крім того, в постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23 Верховний Суд навів висновок про те, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1; результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, про що зазначив Верховний Суд України в постанові у справі № 800/301/16.
Відповідач наголошував на тому, що з заявою про призначення пенсії, поданою в один із способів, визначений нормами Порядку № 22-1, позивач до органів Пенсійного фонду не звертався.
Лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 29 липня 2025 року в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки він безпосередньо не породжує для позивача прав чи обов`язків.
Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 10 серпня 2010 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 134806010) зареєстроване як юридична особа, у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком від 28 червня 2025 року за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку № 22-1, надіславши її на електронну пошту Пенсійного фонду і підписавши кваліфікованим електронним підписом.
Разом з заявою від 28 червня 2025 року позивач надав такі документи:
анкету-опитування, 
заяву довільної форми від 28 червня 2025 року, якою просив призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (21 вересня 2022 року – 55 років) згідно з Законом України від 20 березня 2023 року № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії» (далі – Закон № 2981), вказавши, що з порядком призначення пенсій з 24 вересня 2022 року ознайомлений і не має жодних заперечень;
заяву довільної форми від 28 червня 2025 року, якою повідомив про те, що ніяких пенсійних виплат від росії не отримує та не може документально підтвердити нездійснення росією пенсійних виплат;
довідку акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 25 травня 2025 року № 5VQC-AUO1-NCER-HEUK з банківськими реквізитами позивача;
військовий квиток серії НОМЕР_3 ;
диплом серії НОМЕР_4 ;
довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;
довідка акціонерної компанії «Алроса» від 17 лютого 2022 року № 02-1090-3450-02-04/169 (російська федерація), що уточнює особливий характер роботи або умови праці за періоди роботи, які зараховуються до стажу, що дає право на дострокове призначення страхової пенсії, відповідно до ст. ст. 30, 32 федерального закону від 28 грудня 2013 року № 400-фз «Про страхові пенсії в російській федерації»;
довідку акціонерної компанії «Алроса» 03 листопада 2017 року № А02-1420-38-12/515 (російська федерація);
довідку акціонерної компанії «Алроса» від 17 лютого 2022 року № 02-1090-3450-02-04/170 (російська федерація);
довідку акціонерної компанії «Алроса» від 17 лютого 2022 року № 02-1090-3450-02-04/171 (російська федерація);
паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ;
трудову книжку серії НОМЕР_5 ;
вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_6 ;
дублікат трудової книжки серії НОМЕР_7 .
Разом з листом від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України надіслав заяву ОСОБА_1 , яка надійшла до Пенсійного фонду України за належністю до ГУ ПФУ в Донецькій області на розгляд в межах компетенції.
ГУ ПФУ в Донецькій області розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до Закону № 393/96-ВР як електронне звернення, що надійшло листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 та зареєстроване 02 липня 2025 року за вхідним № 24030/Б-0500-25, в порядку, визначеному Законом № 393/96-ВР, і надало відповідь листом від 29 липня 2025 року № 27207-24030/Б-02/8-0500/25.
Цим листом ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивачеві, що надіслана ним заява про призначення пенсії та документи, долучені до неї, не відповідають вимогам Порядку № 22-1, тому вони кваліфіковані та зареєстровані як звернення громадян від 02 липня 2025 року № 24030/Б-0500-25.
Позивачу роз`яснений порядок звернення за призначенням пенсії, визначений Порядком № 22-1, зокрема, про можливість звернення через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України чи сервісні центри органів Пенсійного фонду України, а також повідомлений перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.
Докази, які б свідчили, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло будь-яке рішення (про призначення пенсії або про відмову у її призначенні), суду не надані.
В якості доказів безуспішних спроб зареєструватися на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України позивач надав суду скріншоти з вебпорталу з повідомленнями такого змісту: «Реєстрація на порталі. Я підтверджую, що ознайомлений з усіма пунктами Користувацької угоди і безумовно їх приймаю. Зареєструватись.» та «Увага! Шановний користувач Веб-порталу ПФУ! Для реєстрації на ВЕБ-порталі Вам необхідно звернутися до органу ПФУ – за даними Вашого звернення не вдалося Вас ідентифікувати в базі даних ПФУ. З повагою, Адміністрація Веб-порталу ПФУ. Продовжити роботу.».
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація за реєстраційним номером облікової картки платника податків позивача – НОМЕР_2 в Реєстрі застрахованих осіб відсутня.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 28 червня 2025 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 04 квітня 2025 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій […] із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, […].
Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058.
Порядок звернення за призначенням пенсії визначає ст. 44 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення […] пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням […] пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення […] пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Строки призначення пенсії визначені ст. 45 Закону № 1058.
Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення […] пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення […] або про відмову в призначенні […] пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
При цьому 20 березня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсій особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» (далі – Закон № 2981), який набрав чинності 15 квітня 2023 року.
На підставі розділу І Закону № 2981 п. 14-6 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнений пп. 14-6.2 такого змісту:
«14-6.2. Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений ч. 1 ст. 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:
за віком – з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;
[…].
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абз. 1 цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих російською федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Термін «тимчасово окупована російською федерацією територія України» для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».».
П. 2 розділу ІІ Закону № 2981 установлено, що особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України та яким у період з 24 лютого 2022 року до набрання чинності цим Законом, крім тих осіб, у яких строк звернення за призначенням відповідної пенсії сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсію призначено з дня звернення, за їх бажанням пенсія обчислюється з урахуванням положень пп. 14-6.2 п. 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії», обґрунтовуючи необхідність прийняття законопроекту, суб`єкт законодавчої ініціативи, з-поміж іншого, вказав таке:
«[…] у різний період після повномасштабного вторгнення окупованими були близько 20 відсотків території України, а сотні тисяч громадян України опинились в окупації.
Однією з гострих проблем для осіб, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю, та які опинились в окупації, є призначення та отримання пенсійних виплат.
Проблема полягає в тому, що особи, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю та проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, з незалежних від них причин не можуть безпосередньо звернутись до органів Пенсійного фонду України у зв`язку із тимчасовою неможливістю здійснювати свої повноваження такими органами на тимчасово окупованих територіях, а через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України можливості подати заяву та підтверджуючі документи немає можливості у зв`язку із відсутністю на окупованих територіях інтернет-зв`язку та українського мобільного зв`язку.
Таким чином, зазначені особи з об`єктивних причин позбавлені можливості звернутись за призначенням пенсії у встановленому станом на даний час порядку.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.
Чинним станом на даний час пенсійним законодавством передбачено, що пенсія за віком та по інвалідності призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (встановлення інвалідності), якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Незважаючи на поважність причини пропуску 3-місячного терміну за призначенням пенсії, органи Пенсійного фонду України відмовляють у призначенні пенсії з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку, оскільки чинне законодавство не містить переліку причин, які можуть вважатися поважними для пропуску відповідного строку на звернення.
Вказана ситуація призводить до того, що громадяни України, які проживають на тимчасово окупованих територіях, залишаються без засобів для існування та змушені звертатись до окупаційної влади для отримання фінансової допомоги.
З огляду на це, є необхідність у внесенні змін до чинного законодавства в частині надання можливості особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, під час дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення чи скасування, на призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку, незважаючи на пропуск передбаченого станом на даний час 3-місячного терміну на звернення за призначенням пенсії.
[…]».
Отже, Закон № 2981 спрямований на забезпечення соціальної захищеності громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії шляхом надання можливості для призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку незалежно від строку звернення за пенсією.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 березня 2025 року.
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, […] пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, […].
У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.
[…]
Відповідно до п. 1.7 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
П. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
[…]
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.
[…]
Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.
Так, згідно з п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків […], надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі – персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 […] (далі – Положення № 10-1), а у разі необхідності – за формою згідно з додатком 3 до Положення № 10-1 (далі – індивідуальні відомості про застраховану особу).
[…];
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення № 10-1).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
[…];
4) відомості про місце проживання особи;
[…].
Відповідно до п. 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І […] цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України […].
В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
[…]
Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
[…]
Згідно з п. 2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
[…]
П. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.
Відповідно до абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника […]; надає інформацію щодо умов та порядку призначення […] пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. п. 17-19 Порядку № 637. […]; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). […]; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
[…]
П. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, […] пенсії […] із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. […].
Відповідно до п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, […]. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, […].
За правилами п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, […] пенсії […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […] для здійснення виплати пенсії.
[…]
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
Аналіз положень п. п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:
- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія;
- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник, вчиняє дії, передбачені п. 4.2 Порядку № 22-1;
- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу.
При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку протиправною, на думку позивача, бездіяльністю ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у неприйнятті будь-якого рішення за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії.
Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073), а оскаржувану бездіяльність – на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, […], їх посадових осіб, […], з фізичними […] особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).
За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:
1) адміністративний орган – орган виконавчої влади, […] їх посадова особа, […], який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;
2) адміністративна справа (далі – справа) – справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;
3) адміністративний акт – рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
4) адміністративне провадження – сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;
5) адміністративна процедура – визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;
[…].
У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом.
Підстави для початку адміністративного провадження визначені ст. 36 Закону № 2073.
Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону № 2073 адміністративне провадження відповідно до цього Закону розпочинається за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги.
Право на звернення до адміністративного органу закріплено у ст. 38 Закону № 2073, ч. 1 якої передбачено, що особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу.
Форма заяви визначена ст. 39 Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 2073 заява подається в усній чи письмовій формі.
Письмова заява може бути подана в електронній або паперовій формі.
Згідно з ч. 5 ст. 39 Закону № 2073 заява, що подається в електронній формі, повинна відповідати вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Вимоги до змісту заяви наведені у ст. 40 Закону № 2073.
Ч. 1 ст. 40 Закону № 2073 установлено, що заява повинна містити: 1) найменування адміністративного органу, до якого вона подається; 2) відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). […]; 3) зміст вимоги заявника; 4) дату складення заяви.
Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до змісту заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 2073 заявник […] підписує заяву, подану в письмовій формі чи оформлену в письмовій формі, власноручно або з використанням електронного підпису, крім випадків, передбачених законодавством.
У визначених законодавством випадках заява в електронній формі може бути подана з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг без накладення електронного підпису, за умови автентифікації особи, яка подає заяву, відповідно до вимог законодавства у сфері електронної ідентифікації.
Порядок подання заяви регламентований нормами ст. 41 Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 2073 заява подається до адміністративного органу, до компетенції якого належить вирішення порушеного в ній питання.
Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону № 2073 заява в письмовій формі може бути подана до адміністративного органу шляхом особистого звернення, надіслана поштовим відправленням або подана в електронній формі, у тому числі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.
Ч. 3 ст. 41 Закону № 2073 установлено, що у випадках, передбачених законодавством, заява може бути подана до адміністративного органу через:
1) центр надання адміністративних послуг;
2) інший уповноважений відповідно до закону орган, посадову або службову особу.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 41 Закону № 2073 у випадках, передбачених законодавством, до заяви додаються відповідні документи та/або їх копії.
Згідно з ч. 7 ст. 41 Закону № 2073 під час формування заяви в електронній формі з використанням програмних засобів відповідного національного електронного інформаційного ресурсу заявнику повинна надаватися інформація про наявність помилок у заяві та достатність наведених у ній відомостей.
Ст. 42 Закону № 2073 врегульовані питання реєстрації заяв.
Так, згідно з ч. 1 ст. 42 Закону № 2073 заява реєструється адміністративним органом в день її надходження.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону № 2073, відмова в реєстрації заяви не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 41 Закону № 2073 адміністративний орган у день надходження заяви на вимогу заявника […] видає (надсилає) йому письмове підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, крім випадків, якщо справа вирішується в момент подання заяви. Реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням.
Ст. 43 Закону № 2073 врегульовані питання залишення заяви без руху.
Ч. 1 ст. 43 Закону № 2073 передбачено, що у разі якщо заяву подано з порушенням встановлених законодавством вимог, посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, приймає рішення про залишення заяви без руху. Адміністративний орган надсилає заявнику письмове повідомлення про залишення заяви без руху протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви, а в разі особистого звернення із заявою негайно (за можливості) вручає під розписку таке повідомлення особі, яка подала заяву, безпосередньо в адміністративному органі.
У повідомленні про залишення заяви без руху зазначаються виявлені недоліки з посиланням на порушені вимоги законодавства, спосіб та строк усунення недоліків, а також способи, порядок та строки оскарження рішення про залишення заяви без руху.
Адміністративний орган встановлює строк, достатній для усунення заявником виявлених недоліків. За клопотанням заявника адміністративний орган може продовжити строк усунення виявлених недоліків.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону № 2073 необґрунтоване залишення заяви без руху не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2073 у разі усунення виявлених недоліків у строк, встановлений адміністративним органом, заява вважається поданою в день її первинного подання. При цьому строк розгляду справи продовжується на строк залишення заяви без руху.
Ч. 4 ст. 43 Закону № 2073 передбачено, що не допускається повторне залишення без руху заяви, в якій усунуто виявлені недоліки, зазначені в повідомленні про залишення заяви без руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 2073 у разі якщо вирішення порушених у заяві питань не належить до компетенції адміністративного органу, що її отримав, заява невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин – не пізніше п`яти робочих днів, надсилається за належністю до іншого адміністративного органу для розгляду по суті, про що в той самий день письмово повідомляється заявник. У такому разі днем подання заяви вважається день отримання заяви компетентним адміністративним органом.
Також необхідно відзначити, що за правилами, наведеними в п. 3 розділу ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2073, до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону.
Верховний Суд неодноразово наголошував на недопустимості надмірного формалізму при розгляді заяв про призначення (перерахунок) пенсії.
Так, в постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23 Верховний Суд навів такі висновки:
«[…]
22. У ст. 1 та ч. 1 ст. 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.
23. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
24. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст. 8, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України).
25. Також, відповідно до Конституції України громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (ч. 1 ст. 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).
26. Європейська соціальна хартія (European Social Charter) (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі – Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
27. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі міжнародними зобов`язаннями України.
28. Формою здійснення особою права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки та реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею через уповноважені органи влади.
29. Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
[…]
33. Аналізуючи доводи касаційної скарги щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій, в контексті спірних правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів враховує, що спірним у цій справі питанням перш за все є форма та зміст заяви, а також правомірність дій відповідача, вчинених ним за наслідками її розгляду.
[…]
39. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком № 22-1.
40. Позиція Верховного Суду стосовно застосування зазначеного Положення сформована, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 766/6029/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 296/3579/17, від 27 березня 2018 року у справі № 560/1073/17, від 27 березня 2018 року у справі № 640/12426/17, від 07 вересня 2018 року у справі № 562/3048/16-а, від 07 вересня 2018 року у справі № 803/1569/16, від 07 вересня 2018 року у справі № 806/215/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 806/2479/16 та від 20 вересня 2018 року у справі № 320/8057/16-а (2а/320/300/16).
[…]
45. Отже, законодавцем визначені альтернативні способи подачі заяв до органів з питань призначення пенсій.
[…]
50. Аналізуючи зміст вищезазначених положень, колегія суддів доходить висновку про те, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
51. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що заява, подана позивачем, не відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі, що виключає можливість її розгляду суб`єктом владних повноважень.
52. Водночас з таким висновком колегія суддів не погоджується і вказує таке.
53. Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
54. На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
55. Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020.
56. Таким чином, враховуючи, що судами попередніх інстанцій досліджено зміст поданої позивачем заяви і вказано, що остання є заявою про призначення пенсії, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, Суд погоджується з доводами касаційної скарги щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій стосовно відсутності підстав у відповідача здійснити її розгляд.
57. Враховуючи зазначене Суд вказує, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
58. Суд також зауважує, що Конституція України містить кілька статей, які прямо або опосередковано тлумачать поняття гідності людини та її важливість для українського суспільства. Зокрема, ст. 3 Основного Закону передбачає, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вказані положення, на думку Суду чітко проголошують, що гідність людини є фундаментальною цінністю, захист якої є одним з основних завдань держави. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах Зазначене підкреслює рівність усіх людей у їхній гідності, незалежно від будь-яких інших ознак. Крім того ст. 28 Основного Закону прямо заборонено будь-які дії, які можуть принизити людську гідність і встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.
59. Повертаючись до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що Порядком № 22-1 визначено процедуру, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.
60. Згідно вимог п. п. 4.3 та 4.7 Порядку № 12-1, результат розгляду заяви про призначення пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
61. Судами попередніх інстанцій встановлено, що розглянувши подану позивачем заяву про призначення пенсії, Управління листом […] роз`яснено позивачу порядок подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший та запропоновано звернутися до відділу обслуговування громадян […] (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління або за допомогою онлайн сервісів Пенсійного фонду України через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, з використанням особистого електронного цифрового підпису або за допомогою засобів Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України.
62. Вказане дозволяє Суду дійти висновку про те, що відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийнято.
63. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
64. За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для призначення пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні пенсії). Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.
65. Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 300/3457/20.
[…]».
Верховний Суд в постанові від 22 липня 2025 року у справі № 580/710/24 навів такі висновки:
«[…]
40. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказали на порушенні позивачем порядку звернення із заявою, що передбачений Законом № 1058 та Порядком № 22-1, а саме зазначили, що недотримання форми та змісту вказаної заяви, які передбачені Порядком № 22-1, зокрема подання її у формі адвокатського запиту, є підставою для відмови у її задоволенні.
41. Звертаючись із касаційною скаргою, позивач стверджує про помилковість висновків судів попередніх інстанцій, які стосуються зокрема того, що подання адвокатського запиту не є підставою для проведення перерахунку пенсії.
42. Аналізуючи доводи касаційної скарги щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій, в контексті спірних правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів враховує, що спірним у цій справі питанням перш за все є форма та зміст заяви, а також правомірність дій відповідача, вчинених ним за наслідками її розгляду.
[…]
58. Подібні положення містяться у Законі України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі – Закон № 2073). […]
[…]
61. Таким чином, аналізуючи положення Закону № 2073 колегія суддів доходить висновку, що відмова суб`єкта владних повноважень у вчиненні дій щодо розгляду звернення особи виключно з формальних підстав, без дотримання процедури залишення заяви без руху у разі наявності відповідних підстав, є прямим порушенням цього Закону. Така бездіяльність адміністративного органу суперечить як меті, так і змісту адміністративного провадження, що має забезпечувати ефективну, доступну та справедливу реалізацію прав особи у публічно-правових відносинах.
62. З урахуванням змісту вищезазначених положень та контексту спірних правовідносин колегія суддів доходить висновку про те, що особа, яка претендує на перерахунок пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
63. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що заява, подана представником позивача, не відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі, що унеможливлює здійснення перерахунку пенсії позивачу.
64. Водночас з таким висновком колегія суддів не погоджується і вказує таке.
65. Вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
[…]
67. Крім того, у постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23 Верховний Суд, розглянувши спір щодо можливості подання заяви про призначення пенсії у формі, що передбачена Законом України «Про звернення громадян», наголосив, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
[…]
69. Таким чином, з усталеної практики Верховного Суду вбачається, що ключове значення при вирішенні спорів щодо призначення чи перерахунку пенсії має зміст звернення, що дає змогу об`єктивно встановити волю заявника, а не виключно формальне дотримання затвердженої бланкової форми. Зазначені позиції послідовно наголошують, що надмірний формалізм у сфері соціального забезпечення є неприпустимим та призводить до безпідставного обмеження конституційних прав.
70. Враховуючи викладене, Суд зазначає, що право особи на звернення за перерахунком пенсії є складовою права на соціальне забезпечення, гарантованого Конституцією України (ст. 46) та законодавством у сфері пенсійного забезпечення. Незважаючи на формальні вимоги до заяви, визначені Порядком № 22-1, її зміст має відігравати ключову роль при оцінці дійсного волевиявлення особи.
[…]
72. У поданому адвокатському запиті, в якому чітко сформульовано прохання про перерахунок пенсії з урахуванням відповідних показників заробітної плати, вбачається очевидне та недвозначне бажання позивача реалізувати своє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону № 1058 з урахуванням відповідного показника середньої заробітної плати по Україні.
73. Тому, з огляду на те, що зазначене звернення містить всі істотні елементи, необхідні для розгляду питання про перерахунок пенсії, формальне посилання відповідача та судів попередніх інстанцій на невідповідність такої заяви вимогам форми, передбаченої Порядком № 22-1, без надання оцінки її суті, суперечить засадам справедливості, розумності та пропорційності. Такий підхід ставить формальність вище змісту та суті права, що є несумісним із принципом пріоритетності прав і свобод людини у сфері соціального забезпечення над формою відповідного волевиявлення.
74. Таким чином, Суд доходить висновку, що навіть за умови подання звернення у формі адвокатського запиту, якщо з його змісту вбачається чітке волевиявлення на здійснення перерахунку пенсії, таке звернення має розглядатися як належне звернення за змістом, а не формою. Відмова у задоволенні такого звернення лише з формальних підстав без належної оцінки його змісту та встановлення дійсного волевиявлення особи, є проявом надмірного формалізму з боку органу державної влади, призводить до фактичного обмеження гарантованого Конституцією України права особи на соціальне забезпечення і суперечить принципам пропорційності, добросовісності та верховенства права у сфері публічно-правових відносин.
75. Такі дії пенсійного органу також суперечать принципу «належного врядування» (good administration), що є невід`ємною складовою верховенства права. Цей принцип зобов`язує суб`єктів владних повноважень діяти добросовісно, прозоро, ефективно та бути максимально корисними для особи. Створюючи штучну перешкоду замість сприяння у реалізації права, відповідач діяв всупереч сутності належного врядування, що є неприпустимим у соціальній, правовій державі.
76. Крім того, відповідач своїми діями порушив принцип «правомірних очікувань» (legitimate expectations). Особа, яка має встановлене законом право на перерахунок пенсії, має обґрунтовані та законні очікування, що держава в особі її органів діятиме передбачувано та послідовно для забезпечення реалізації цього права. Відмова відповідача розглянути по суті чітко виражене прохання підриває ці правомірні очікування та руйнує довіру громадянина до держави.
77. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог є передчасними, оскільки ґрунтуються на формальному тлумаченні порядку подання заяви, без належної оцінки змісту звернення, у якому чітко виражено волевиявлення особи на реалізацію права на перерахунок пенсії. […]
[…]».
Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 340/686/25.
Наведені вище висновки Верховного Суду передусім стосувалися форми заяви про призначення (перерахунок) пенсії, проте при розгляді цієї справи суд вважає за можливе застосувати підходи, визначені Верховним Судом, і при вирішенні питання щодо правомірності бездіяльності пенсійного органу, яка полягає у нерозгляді по суті заяви призначення пенсії, надісланої на електронну пошту, тобто поданої у спосіб, прямо не визначений Законом № 1058 чи Порядком № 22-1.
Як було вказано вище, ч. 2 ст. 41 Закону № 2073 передбачає можливість подання заяви до адміністративного органу в письмові формі в електронній формі.
При цьому ні Закон № 2073, ні Закон № 1058, ні Порядок № 22-1 не містять заборони на звернення з заявою про призначення (перерахунок) пенсії шляхом її направлення на електронну пошту пенсійного органу.
Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 3 розділу ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2073 до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону.
Отже, до спірних правовідносин належить застосовувати норми Закону № 1058 та Порядку № 22-1 в частині, що не суперечить принципам Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Сутність принципу добросовісності і розсудливості розкривають норми ст. 10 Закону № 2073, згідно з ч. 1 якого адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом, а відповідно до ч. 2 – адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.
Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку № 22-1, долучивши до неї документи, передбачені п. 2-1 цього Порядку № 22-1.
Проаналізувавши вказану заяву, в тому числі з урахуванням її змісту і форми, а також подані разом з нею документи, суд дійшов висновку, що ця заява вочевидь давала можливість пенсійному органу однозначно встановити намір заявника реалізувати його право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, розглянути її по суті та за наслідками її розгляду прийняти відповідне рішення (про призначення пенсії або про відмову у її призначенні) з додержанням вимог Законів № 1058 і № 2073 та Порядку № 22-1.
Однак відповідачем цього зроблено не було, натомість ГУ ПФУ в Донецькій області розглянуло заяву в порядку Закону № 393/96-ВР та надало заявнику письмову відповідь з роз`ясненням порядку звернення за призначенням пенсії.
Жодного рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області не прийняло.
Доводячи правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, ГУ ПФУ в Донецькій області вказує лише на одну причину, яка, за його висновком, унеможливлювала розгляд заяви ОСОБА_1 по суті, а саме те, що заява подана шляхом направлення на електронну пошту Пенсійного фонду України, тобто не у спосіб, що передбачений Порядком № 22-1.
При цьому ні у відповіді позивачу, ні у відзиві на позовну заяву відповідач не наводить будь-яких зрозумілих і логічних доводів, які б зумовлювали висновок про те, що заява про призначення пенсії за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку № 22-1, до якої додані документи, визначені цим Порядком, не може бути розглянута по суті з прийняттям відповідного рішення, виключно через те, що вона подана шляхом направлення на електронну пошту.
На переконання суду, така поведінка пенсійного органу є проявом надмірного формалізму, порушує такий принцип адміністративної процедури як добросовісність і розсудливість, суперечить принципам «належного врядування» та «правомірних очікувань» і призводить до порушення конституційного права позивача на соціальний захист (пенсійне забезпечення).
Виходячи з того, що доступ до соціальних прав, зокрема, права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян, суд вважає за необхідне відзначити, що спосіб звернення за призначенням пенсії передусім має бути доступним, простим, зрозумілим і зручним для людини (заявника), а не для пенсійного органу, позаяк саме права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є її головним обов`язком.
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року про призначення пенсії, яка надійшла до ГУ ПФУ в Донецькій області разом з листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 і зареєстрована 02 липня 2025 року за вхідним № 24030/Б-0500-25, та неприйнятті рішення за наслідками її розгляду, підлягає визнанню протиправною.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС за встановлених фактичних обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року про призначення пенсії, яка надійшла до ГУ ПФУ в Донецькій області разом з листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 і зареєстрована 02 липня 2025 року за вхідним № 24030/Б-0500-25, та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (квитанція від 04 серпня 2025 року).
Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.
Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Свободи, буд. 3) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року про призначення пенсії, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області разом з листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 і зареєстрована 02 липня 2025 року за вхідним № 24030/Б-0500-25, та неприйнятті рішення за наслідками її розгляду.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року про призначення пенсії, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області разом з листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 02 липня 2025 року № 25537-32301/Б-03/8-2800/25 і зареєстрована 02 липня 2025 року за вхідним № 24030/Б-0500-25, та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
7. Повне судове рішення складено 06 січня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко