КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2026 року справа №320/2754/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ВІПЦЕМ Бетон» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ВІПЦЕМ Бетон» (далі – позивач та/або ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон») з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач та/або контролюючий орган), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189760701;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189770701.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що протиправними є висновки відповідача про наявність правових підстав для оприбуткування надлишків товарно-матеріальних цінностей за результатом щомісячного обліку, оскільки помісячні інвентаризації не проводились. Позивач також вважає необґрунтованим висновок відповідача про донарахування податку на додану вартість, ураховуючи те, що об`єкти капітальних інвестицій придбавались виключно з метою їх використання у господарській діяльності. Як наслідок, на переконання позивача, протиправними є висновки відповідача про необхідність реєстрації податкових накладних на суму понаднормових відхилень та на суму незавершених капітальних інвестицій, які не використані у господарській діяльності.
17.01.2025, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О..
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме – надання копії позовної заяви з додатками для направлення відповідачу. 
04.03.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.05.2025.
12.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що позивач проводив щомісячні інвентаризації, а отже, зобов`язаний здійснювати оприбуткування надлишків товарно-матеріальних цінностей. На переконання відповідача, наявні правові підстави для донарахування податку на додану вартість, оскільки позивач з 2008 року не вводив в експлуатацію об`єкти капітальних інвестицій. Відповідач вказує, що у позивача наявний обов`язок здійснити реєстрацію податкових накладних на суму понаднормових відхилень та на суму незавершених капітальних інвестицій, які не використані у господарській діяльності.
23.04.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач наголошує, що відповідач протиправно кваліфікує внутрішньогосподарські операції, як щомісячні інвентаризації. Позивач також зазначає, що у матеріалах податкової перевірки відсутній документ, який би підтверджував використання об`єктів капітальних інвестицій у негосподарській діяльності. 
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 витребувано у позивача копії первинних документів, які надавались відповідачу під час перевірки та підтверджують правову позицію, викладену у позовній заяві; підготовче судове засідання відкладене на 26.06.2025.
17.06.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив. Позивач зазначає, що внаслідок технічних причин був об`єктивно позбавлений можливості подати відповідь на відзив у строк, встановлений судом. 
19.06.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме – копії первинних документів, які надавались відповідачу під час перевірки та підтверджують правову позицію, викладену у позовній заяві.
23.06.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про виклик свідка – ОСОБА_1 , яка займає посаду головного бухгалтера ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив; продовжено позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив на 5 календарних днів з моменту отримання ухвали; прийнято до розгляду відповідь на відзив. 
Протокольною ухвалою від 26.06.2025 підготовче провадження продовжене на 30 календарних днів; підготовче судове засідання відкладене на 29.07.2025.
25.07.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшли додаткові пояснення, де обґрунтовує протиправність висновків відповідача з посиланням на первинні документи. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 закрите підготовче провадження у справі; призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 11.09.2025; задоволено клопотання позивача та викликано у судове засідання свідка – ОСОБА_1 , яка займає посаду головного бухгалтера ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон».
11.09.2025 у судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечував проти їх задоволення; представники позивача та відповідача надали пояснення по суті спору.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 судове засідання відкладене на 07.10.2025; суд викликав у судове засідання свідків: ОСОБА_1 , яка займає посаду головного бухгалтера ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон», та інспекторів Головного управління ДПС у м. Києві: Смілянець Світлану Володимирівну, ОСОБА_2 .
07.10.2025 у судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду допитані свідки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_1 повідомила, що працює на посаді головного бухгалтера ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» з 14.06.2011. Свідок вказала, що під час проведення спірної податкової перевірки посадовим особам відповідача були надані копії актів контрольних замірів, які не є результатами інвентаризації, а складаються виключно з метою оперативного контролю за основною сировиною для виробництва бетону. ОСОБА_1 вказала, що ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» у перевіряємий період здійснювало інвентаризацію один раз на рік, що підтверджується даними бухгалтерського обліку. Також свідок заначила, що об`єкти капітальних інвестицій (якими є: завод бетонний ELBA 130, 4 бункери, кришки для бункерів) перебували на обліку на рахунку 1552 з моменту надходження – внесення власником у статутний капітал у 2008 році. Свідок повідомила, що до моменту продажу цих об`єктів у 2024 році (на підставі рішення учасника ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон»), останні не вводились в експлуатацію та не використовувались.
Свідок ОСОБА_3 повідомила, що працює на посаді головного державного інспектора відділу перевірок у сфері видобування та переробки природних ресурсів управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м. Києві та була залучена до проведення спірної перевірки позивача. Свідок підтвердила, що ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» під час спірної перевірки надало всі запитувані документи. ОСОБА_3 вказала, що позивач проводив: щорічні інвентаризації (до результатів яких зауваження відсутні); щомісячні інвентаризації (що підтверджується актами контрольних замірів). Свідок повідомила, що під час проведення перевірки не звірялись результати річних інвентаризацій з результатами, визначеними в актах контрольних замірів. Також ОСОБА_3 підтвердила, що об`єкти капітальних інвестицій не вводились позивачем в експлуатацію. При цьому, на переконання свідка, строк корисного використання об`єктів нерухомого майна розпочинається з моменту його введення в експлуатацію.
15.10.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо показань свідків.
21.10.2025 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження. 
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» (попереднє найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДІКЕРГОФФ/Україна» (далі – ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна»)) (ідентифікаційний код 31029255, місцезнаходження: вулиця Пирогівський шлях, будинок 26, місто Київ, 03083) зареєстроване 07.08.2000, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
На підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 25.06.2024 №4355-п, посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна» за результатом якої складений акт від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255.
В акті від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 посадові особи Головного управління ДПС у м. Києві встановили порушення: 
підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 5 П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 4 616 863 гривень, в тому числі за І квартал 2024 року на суму 4 616 863 гривень;
пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 535 234 гривень;
пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, внаслідок чого не складено і не зареєстровано податкові накладні на суму понаднормових відхилень та невикористання в господарській діяльності незавершених капітальних інвестицій.
01.10.2024 позивач направив до Головного управління ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255, у яких вказував на необґрунтованість встановлених порушень.
Листом від 16.10.2024 №37863/Ж12/26-15-07-01-02 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило, що висновки акта перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 залишені без змін.
На підставі акта перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 Головне управління ДПС у м. Києві прийняло:
податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701, яким зменшене від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4 616 863 гривень;
податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189770701, яким збільшене податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 535 234 гривень (з них за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 383 809 гривень);
податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189760701, яким застосований штраф у загальному розмірі 45 646 гривень.
07.11.2024 позивач направив до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701, №1189770701, №1189760701.
Рішенням Державної податкової служби України від 07.01.2025 №329/6/99-00-06-01-01-06 скарга позивача залишена без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення – без змін.
Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701, №1189770701, №1189760701, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Як вбачається зі змісту акта перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255, висновок відповідача про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 4 616 863 гривень обґрунтований таким: 
під час перевірки позивачем було надано акти контрольних замірів, які проводились щомісячно у місті Києві по вулиці Пирогівський шлях, будинок 26 та вулиці Червоноткацькій, будинок 73; у Миколаївській та Одеській філіях, де зберігались товарно-матеріальні цінності;
у ході проведення щомісячних інвентаризацій виявлені лишки сировини на загальну суму 4 616 863 гривень, які позивачем у перевіряємий період не оприбутковано, у тому числі: за 2018 рік на суму 390 919 гривень, за 2019 рік на суму 959 117 гривень, за 2020 рік на суму 2 330 891 гривень, за 2021 рік на суму 790 343 гривень, за 2022 рік на суму 126 614 гривень, за 2023 рік на суму 18 979 гривень.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до частин першої та другої статті 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно з пунктом 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). 
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.
Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу ІV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності. Протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації. Результати інвентаризації на підставі затвердженого протоколу інвентаризаційної комісії відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.
Відповідно до пункту 2.3.3 Положення про облікову політику, затвердженого наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014, підприємство проводить інвентаризацію активів та зобов`язань щорічно перед складанням річної фінансової звітності станом на 31 жовтня. На підставі сформованого переліку різниць створюється Протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії. Протокол інвентаризаційної комісії разом із доданою до нього відомістю результатів інвентаризації, іншими документами (пояснювальними записками, актами на списання та уцінку ТМЦ) передається керівникові підприємства для розгляду і затвердження. Затверджені результати інвентаризації підлягають відображенню у бухгалтерському обліку підприємства в місяці її закінчення, але не пізніше грудня звітного року. 
Також у пункті 2.3.3 Положення про облікову політику, затвердженому наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014 (у редакції наказу від 04.01.2021), передбачено, що метою контролю за сировиною для виробництва бетону на підприємстві щомісячно, у 20 числах, проводяться контрольні заміри основної сировини із складанням актів контрольних замірів. Акт контрольного заміру не є підставою для повного відображення результатів замірів у бухгалтерському обліку. Дані замірів слугують індикатором достовірності підрахованих відхилень основної сировини та дають можливість оцінити наявність виробничих витрат. Результати контрольних замірів дозволяють підприємству списувати норми виробничих витрат при наявності негативних відхилень.
Системний аналіз викладених норм права та локальних нормативних актів позивача дає підстави для висновку про те, що інвентаризація у ТОВ з ІІ ВІПЦЕМ Бетон» (попередня назва – ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна») проводиться щорічно станом на 31 жовтня та оформлюється протоколом інвентаризаційної комісії, який разом з відомістю результатів інвентаризації та іншими документами затверджується керівником підприємства та відображається у бухгалтерському обліку. 
При цьому, Положення про облікову політику, затверджене наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014 (у редакції наказу від 04.01.2021) передбачає складання щомісячних актів контрольного заміру основної сировини, які не є підставою для відображення показників бухгалтерського обліку.
Так, у акті перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 посадові особи відповідача вказали таке: «У період з 01.01.2018 по 31.03.2024 ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна» на підставі наказів від 19.10.2018 №1-інв, від 11.10.2019 №1-інв, від 23.10.2020 №1-інв, від 20.10.2021 №1-інв, від 17.10.2022 №1-інв, від 06.10.2023 №1-інв, проведено щорічні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження. За результатами інвентаризації встановлені розбіжності з даними бухгалтерського обліку, а саме: встановлено надлишки та нестачі виробничих матеріалів, які потім знайшли відображення в бухгалтерському обліку.».
Суд вважає необґрунтованими ототожнення відповідачем щомісячних актів контрольних замірів з результатами інвентаризації, оскільки: контрольні заміри проводились позивачем щомісячно, а не щорічно; результати щомісячних контрольних замірів зафіксовані у актах, а не у протоколах інвентаризаційної комісії та відомостях результатів інвентаризацій, затверджених керівником позивача – як це передбачено у пункті 2.3.3 Положення про облікову політику, затвердженого наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014.
Отже, на переконання суду, щомісячні акти контрольних замірів є формою внутрішнього контролю позивача за обігом основної сировини та не можуть вважатись результатами інвентаризації у розумінні Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 та Положення про облікову політику, затвердженого наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014.
Ураховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про наявність правових підстав для зменшення позивачу від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4 616 863 гривень.
Отже, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701, яким зменшене від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4 616 863 гривень, є протиправним та підлягає скасуванню.
Як вбачається зі змісту акта перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255, висновок відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 1 535 234 гривень мотивований таким:
в ході проведення щомісячних інвентаризацій виявлено нестачі сировини, які списувались підприємством за нормами виробничих витрат, а понаднормові відхилення не відображено в бухгалтерському обліку;
у разі якщо підприємством здійснюється списання нестач, у зв`язку з чим така продукція не може бути реалізована покупцям та визнається такою, яка не може бути використана в межах господарської діяльності, на підставі пункту 198.5 статті 195 Податкового кодексу України, не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається її списання, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України;
згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 1522, станом на 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023. 31.03.2024 обліковуються такі об`єкти незавершеного виробництва: 4 бункера=150 т на суму 1 059 720 гривень, завод бетонний ELBA 130 на суму 5 473 606 гривень 39 копійок, 5 кришок для бункера на суму 170 950 гривень. Вказане обладнання не введене в експлуатацію;
в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, позивач не нарахував податок на додану вартість на суму 6 704 276 гривень, яка безпідставно обліковується у бухгалтерському облік на рахунку 1522, як незавершені капітальні інвестиції.
Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Так, відповідач, посилаючись на дані, які відображені позивачем у щомісячних актах контрольних замірів, стверджує про необхідність нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, оскільки позивач здійснював списання нестач.
Попередньо судом встановлено, що щомісячні акти контрольних замірів є формою внутрішнього контролю позивача за обігом основної сировини та не можуть вважатись результатами інвентаризації.
Більш того, пунктом 2.3.3 Положення про облікову політику, затвердженого наказом ТОВ з ІІ «ДІКЕГРОФФ/Україна» від 13.01.2014 (у редакції наказу від 04.01.2021), передбачено, що акт контрольного заміру не є підставою для повного відображення результатів замірів у бухгалтерському обліку. Дані замірів слугують індикатором достовірності підрахованих відхилень основної сировини та дають можливість оцінити наявність виробничих витрат. 
При цьому, у акті перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 відсутнє посилання на первинні документи та/або дані бухгалтерського обліку, які б свідчили про списання позивачем сировини на підставі щомісячних актів контрольних замірів. Такі документи відсутні й у матеріалах справи. 
Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про порушення позивачем пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України щодо заниження податку на додану вартість внаслідок списання сировини на підставі щомісячних актів контрольних замірів.
Щодо тверджень відповідача про порушення позивачем пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України щодо заниження податку на додану вартість у частині обліку незавершених капітальних інвестицій, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Статуту ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна» (у редакціях рішення єдиного учасника ТОВ з ІІ «ДІКЕРГОФФ/Україна» від 07.04.2016 та від 09.10.2024), пункту 3.2 статті 3 Статуту ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» (у редакції рішення єдиного учасника ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» від 06.11.2024), до статутного капіталу віднесено, крім іншого, комплект обладнання для одного бетонного заводу ELBA 130 та комплект запасних частин до нього вартістю 4 740 663 гривень 49 копійок, що за офіційним обмінним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком України станом на 24.09.2008, дорівнює 662 840 євро. 
Згідно з поясненнями позивача, які відображені в акті перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255, у 2008 році планувався розвиток бетонного бізнесу у Одеській області, для чого як внесок у статутний капітал був внесений завод ELBA 130. Проте, у зв`язку з настанням у 2008 році світової економічної кризи та значним зниженням обсягів продажу бетону на ринку України, позивачу не вдалось реалізувати встановлення заводу ELBA 130, який знаходиться на території орендованої земельної ділянки.
Сторонами не заперечується, що станом на перевіряємий період завод ELBA 130 та його комплектуючі не були введені в експлуатацію та обліковувались позивачем у бухгалтерському обліку на рахунку 1522.
Суд звертає увагу на те, що підпункт г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України пов`язує обов`язок платника податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Так, судом встановлено та сторонами не заперечується, що видами економічної діяльності позивача є: 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів 23.51 Виробництво цементу 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування 73.11 Рекламні агентства 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у. 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах 71.20 Технічні випробування та дослідження.
При цьому, відповідачем не заперечується, що набуття позивачем права власності на завод ELBA 130 та його комплектуючі мало місце з метою здійснення господарської діяльності.
Натомість, на переконання відповідача, тривале невикористання позивачем заводу ELBA 130 та його комплектуючих тягне за собою обов`язок нарахувати податкові зобов`язання у порядку, визначеному пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.
Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не пов`язує обов`язок нарахувати податкові зобов`язання у порядку, визначеному пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, з певним строком невведення в експлуатацію відповідного об`єкта. 
Більш того, згідно з положеннями пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, з метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Проте, у акті перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255 відсутнє посилання на первинні документи, зміст яких надав би змогу ідентифікувати господарські операції позивача як використання заводу ELBA 130 та його комплектуючих в операціях, що не є господарською діяльністю, та встановити дату початку його фактичного використання. Такі документи відсутні й у матеріалах справи.
Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про порушення позивачем пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України щодо заниження податку на додану вартість внаслідок обліку незавершених капітальних інвестицій.
Окремо суд звертає увагу на те, що відповідно до положень пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
При цьому під положення зазначеної статті підпадають і ті товари, нестачу яких виявлено за результатами проведеної вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу контролюючого органу.
Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Звіряння первинних документів з даними бухгалтерського обліку не є інвентаризацією, яка за своєю суттю є виявленням фактичної наявності активів, зокрема запасів.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 06.02.2020 у справі №807/1556/17, від 26.09.2023 у справі № 640/19859/21, від 30.05.2025 у справі №420/373/24.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189770701, яким збільшене податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 535 234 гривень (з них за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 383 809 гривень).
Щодо доводів відповідача про порушення позивачем пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, суд зазначає таке. 
Як вбачається зі змісту акта перевірки від 17.09.2024 №104363/ж5/26-15-07-01-02-20/31029255, на переконання відповідача, позивач був зобов`язаний скласти та зареєструвати податкові накладні на суму понаднормових відхилень та внаслідок невикористання в господарській діяльності незавершених капітальних інвестицій.
Так, підпункт г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України пов`язує обов`язок платника податків скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Оскільки попередньо суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для кваліфікації операцій позивача як таких, що не є його господарською діяльністю, у позивача, аналогічно, відсутній обов`язок складати та реєструвати податкові накладні на суму понаднормових відхилень та внаслідок невикористання в господарській діяльності незавершених капітальних інвестицій.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності податкового повідомлення- рішення від 21.10.2024 №1189760701, яким застосовано штраф у загальному розмірі 45 646 гривень.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи та обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» за подання позову сплатило судовий збір у розмірі 30 280 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.01.2025 №55.
Враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, сума судового збору у розмірі 30 280 гривень підлягає відшкодуванню на користь ТОВ з ІІ «ВІПЦЕМ Бетон» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління ДПС у м. Києві.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189750701, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189760701, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2024 №1189770701, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.
5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ВІПЦЕМ Бетон» (місцезнаходження: вулиця Пирогівський шлях, будинок 26, місто Київ, 03083, ідентифікаційний код 31029255) судовий збір у розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вулиця Шолуденка, будинок 33/19, місто Київ, 04116; ідентифікаційний код ВП: 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.