Провадження № 3/742/78/26 
Єдиний унікальний № 742/6320/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді   Павлова В.Г.,
секретаря судового засідання     Сорока Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу – не працюючого, місце проживання:    АДРЕСА_1 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

за участі сторін:
особи, що притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №842489 вбачається, що «09.11.2025 р. о 08 год. 12 хв. у м. Прилуки водій   ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 /, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 /. В результаті ДТП отримали механічні пошкодження».
Вказано, що  ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Постановою суду від 02.12.2025 р. матеріали справи №742/6320/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було повернуто Прилуцькому РВП ГУНП для доопрацювання, зокрема, не проведено огляд транспортного засобу «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 / та не зазначено в схемі місця ДТП обов`язкових елементів, визначених в п.4 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395.
05.01.2026 р. матеріали справи №742/6320/26 було повторно надіслані Прилуцькому міськрайонному суду з долученням двох рапортів поліцейських ВРПП Прилуцького РВП в Чернігівській області /а.с.13-14/. Узагальнений зміст рапортів зводився до того, що не зазначення в протоколі місця ДТП, а також в схемі місця ДТП інших обов`язкових елементів не впливають на суть правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, підтримував попередньо надані ним пояснення про те, що близько 8 год. 00 хв. 09.11.2025 р., він рухався на автомобілі «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 / ближче до правого краю проїжджої частини вул. Київська, а по ліву сторону в попутному з ним напрямку, ближче до осьової лінії, рухався автомобіль «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 /. 
ОСОБА_1 наголосив, що попереду нього не було жодних автомобілів, а ширина проїжджої частини дозволяла одночасно рухатись двом автомобілям в одній смузі. Приблизно, навпроти стоянки біля магазину «АТБ», автомобіль «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 / без увімкнення покажчика повороту почав різко повертати праворуч для заїзду на парковку. Додатково пояснив, що зважаючи на незначну швидкість керованого ним автомобіля та віддаленість до автомобіля «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 /, він різко загальмував та почав різко звертати праворуч. Вказаний маневр дозволив йому уникнути зіткнення з вищевказаним автомобілем. 
Після екстреної зупинки, він побачив як водій автомобіля «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 / завершив паркування, та почекавши декілька хвилин, з огляду на наявність в напрямку його руху заглиблення в дорожньому покритті для водовідведення, здав назад та поїхав в особистих справах. При цьому зауважив, що після зупинки з салону автомобіля «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 / ніхто не виходив. 
Близько 14 год. 09.11.2025 р. до нього прийшли працівники поліції та звинуватили у вчиненні ДТП, однак оглянувши автомобіль, жодних слідів механічного ушкодження або контактування з іншим транспортним засобом, ними виявлено не було. Ввечері того ж дня ОСОБА_1 спілкувався з чоловіком водійки «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 /, який оглянувши його автомобіль теж не виявив жодних механічних слідів, які характерні для ДТП. Незважаючи на досягнуті з ним домовленості про проведення трасологічного дослідження, наступного дня чоловік водійки повідомив про наявність особистих справ та не проявляв будь-якої зацікавленості у з`ясуванні обставин ДТП. В зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Допитаний в судовому засіданні інший учасник ДТП – ОСОБА_2 також підтвердила попередньо надані пояснення про те, що близько 8 год. 00 хв. 09.11.2025 р., вона рухалась на автомобілі «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 / ближче до правого краю проїжджої частини по вул. Київська. Будь-яких інших транспортних засобів позаду себе вона не бачила. Маючи намір зупинитись на парковці поблизу магазину «АТБ», вона увімкнула показчик повороту та повернула праворуч. В момент повороту вона відчула «хлопок», та спочатку вважала, що наїхала колесом у заглиблення для водовідведення. Проте, через деякий час, вона вийшла з автомобіля та побачила пошкодження лакофарбного покриття на правому задньому крилі та правій дверці, а також як автомобіль «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 / швидко залишив місце ДТП. Після чого вона викликала працівників поліції, яким повідомила інформацію про автомобіль, який, на її думку, дотичний до ДТП. ОСОБА_2 вказала, що місце зіткнення автомобілів найімовірніше відбулось на межі між проїжджою частиною та парковкою. Інших транспортних засобів в момент ДТП не було.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення іншого учасника ДТП – ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.ст.7,254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється у межах протоколу про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.
Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ст.124 КУпАП складом адміністративного правопорушення є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, диспозиція ст.124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, а тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.
Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.
З матеріалів справи вбачається, що висновок інспектора поліції про участь водія ОСОБА_1 в ДТП та порушенні вимог п.13.1 ПДР була сформовано виключно на підставі пояснень ОСОБА_2 , яка в даному випадку, як заявниця про ДТП, є вочевидь зацікавленою особою. При цьому суд звертає увагу на те, що характер механічних пошкоджень виявлених на автомобілі «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 / свідчить про неминучість утворення механічних пошкоджень і на автомобілі «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 /. 
Однак, інспектори поліції, невідкладно встановивши автомобіль «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 /, який може бути дотичним до ДТП, з огляду на категоричну позицію  ОСОБА_1 щодо участі в заподіянні механічних пошкоджень автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , оглянувши його, не зафіксували на ньому жодних механічних слідів зіткнення, що прямо суперечить версії останньої.
Тобто, в розпорядження суду надано дві однотипні групи доказів, а саме, з однієї сторони - пояснення ОСОБА_2 , яка з моменту встановлення особи – водія автомобіля «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 /, послідовно та категорично стверджувала про його участь в ДТП, а з іншої сторони – пояснення ОСОБА_1 , який категорично заперечував факт участі в ДТП, апелюючи на відсутність будь-яких слідів зіткнення на його автомобілі, що було достеменно встановлено як інспектором поліції, так і чоловіком ОСОБА_2 під час безпосереднього огляду, та будь-яких інших об`єктивних доказів у справі. 
Враховуючи, що жоден з доказів не має наперед встановленої сили, суд повинен співставити отриману з них інформацію, проаналізувати їх з точки зору достовірності та достатності у взаємозв`язку для ухвалення рішення. Проте, будь-яких інших об`єктивних доказів, які б об`єктивно підтверджували про те, що саме водій   ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_1 /, порушивши вимоги п.13.1 ПДР, допустив зіткнення з автомобілем «Mazda» /д.н.з. НОМЕР_2 /, незважаючи на направлення справи на доопрацювання, до матеріалів справи не долучено. 
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Натомість, саме на працівників поліції, як службових осіб органу виконавчої влади, покладений обов`язок дотримуватися вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», тобто, діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Це рівною мірою стосується і дотримання вимог КУпАП, а також приписів наведених вище підзаконних нормативно-правових актів щодо порядку оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Згідно ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Належна правова процедура має застосовуватись як під час оформлення працівниками поліції адміністративного протоколу та збору доказів, так і під час судового розгляду, адже її недотримання тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції права на справедливий суд. 
Незважаючи на те, що місцем складання протоколу є центральна частина міста що, очевидно передбачає, окрім  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , можливість наявності сторонніх свідків. Проте поліцією не встановлено будь-яких інших прямих очевидців ДТП, що можуть бути допитані судом для усунення вищезазначених протиріч.
У конкретному випадку через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій на стадії оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме — непроведення належного огляду транспортних засобів, відсутність схеми місця події з усіма обов`язковими елементами, невстановлення свідків події та ненадання об`єктивних доказів на підтвердження факту зіткнення, суд позбавлений можливості перевірити достовірність обставин, викладених у протоколі, а також спростувати пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
За наявності взаємовиключних пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів, які стосуються предмету доказування, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені в протоколі, а також спростувати твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і як наслідок, зробити взаємовиключний висновок. 
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не зібрано достатньо доказів та не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Наявний в справі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали у суду сумніви.
Отже, сам факт наявності пошкоджень на транспортному засобі іншого учасника ДТП не може автоматично свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки між фактом пошкодження та діями конкретної особи має бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок, підтверджений належними доказами.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п.13.1 ПДР в розпорядження суду надано не було.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Суддя         В.Г. Павлов