К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року місто Київ

справа № 755/21865/24 
провадження № 22-ц/824/2104/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Бабко В.В. від 11 липня 2025 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року приватне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ПрАТ "НАСК "Оранта") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 23 лютого 2024 року між ПрАТ "НАСК "Оранта" та ОСОБА_3  укладено договір страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 .

8 липня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та мотоцикла "Хонда", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 9 серпня 2024 року у справі № 754/10149/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

ПрАТ "НАСК "Оранта" складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі вказаних документів, а також виходячи із протоколу (акту) огляду транспортного засобу та розрахунку-фактури, ПрАТ "НАСК "Оранта" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО у розмірі 91 484 грн за відновлювальний ремонт автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , без урахування зносу.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається для даного автомобіля - 0,4369.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, оскільки останній є учасником бойових дій, а відтак на підставі пункту 13.1. статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. За приписами даної норми відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями яких є учасники бойових дій, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) у порядку, визначеному законом.

МТСБУ виплатило ПрАТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у розмірі 66 412 грн 38 коп. з урахуванням фізичного зносу. За таких обставин у ОСОБА_1 на підставі статті 1194 ЦК України виник обов'язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 25 071 грн 62 коп. (91 484 - 66 412,38)

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25 071 грн 62 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року позов ПрАТ "НАСК "Оранта" задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у розмірі 25 071 грн 62 коп. Компенсовано ПрАТ "НАСК "Оранта" за рахунок держави судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до вимог частини 1 статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Визначаючи розмір страхового відшкодування, суд врахував наданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 91 484 грн без урахування фізичного зносу. Відповідач не подав іншого висновку чи звіту про розмір завданого матеріального збитку та не звертався до суду з клопотанням про призначення експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 

Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, адже розмір відшкодування не перевищує страховий ліміт відповідальності і в такому разі має повністю сплачуватися МТСБУ.

Вказує, що позивач та МТСБУ дійшли згоди щодо сум виплати страхового відшкодування, де позивач не заперечував проти визначеного МТСБУ розрахунку, незважаючи на те, що останній є безпідставним та складений на основі виключно рахунку № 1028 від 15 липня 2024 року.

Судом проігноровано фактичні обставини щодо участі автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , у попередніх ДТП та заміну значної кількості деталей у зв`язку з цим, що впливає на фізичний знос автомобіля.

Звертає увагу, що у матеріалах справи наявні рахунок-фактура № 1028 віл 15 липня 2024 року та калькуляція до звіту оцінювача, однак відсутній акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) за результатами ремонтних робіт, як і відсутні докази зарахування грошових коштів від МТСБУ, внаслідок чого є невстановленим частковість задоволення матеріальних збитків позивача.

Вважає, що не врахувавши положення частини 1 статті 103 ЦПК України, суд першої інстанції помилково вказав на відсутність клопотання з боку відповідача про призначення експертизи. 

На думку скаржника, за відсутності спеціальних знань у відповідній сфері та за аргументованого заперечення відповідача проти наданого позивачем звіту, суд першої інстанції повинен був самостійно призначити експертизу у справі для визначення розміру матеріального збитку. За відсутності експертизи є невмотивованим посилання суду на належність та допустимість наданого позивачем доказу щодо визначення вартості відновлювального ремонту.

Наголошує, що здійснення розгляду справи без виклику сторін та ігнорування судом питання щодо призначення експертизи обмежило право відповідача на ефективний захист.

Зазначає, що до розміру відновлювального ремонту безпідставно включено суму ПДВ (20%), тоді як ФОП ОСОБА_5 , який мав здійснити ремонт автомобіля, не є платником ПДВ. Покладення на відповідача обов`язку зі сплати страхового відшкодування, яке є безпідставно переплаченим позивачем, є протиправним та не справедливим. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ "НАСК "Оранта" - Житєньова В.В. заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Фактичні обставини справи, встановлені судом

23 лютого 2024 року між ПрАТ "НАСК "Оранта" та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ-1714570, за умовами якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 ; дійсна вартість транспортного засобу становить 830 000 грн; страхова сума 830 000 грн; умова виплати страхового відшкодування - без урахування зносу.

8 липня 2024 року у місті Києві по проспекту Романа Шухевича, 2-Т, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Хонда", державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинився попереду. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

9 липня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ "НАСК "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка мала місце 8 липня 2024 року.

Згідно рахунку на оплату замовлення № 1028 від 15 липня 2024 року, наданого ФОП  ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту становить 95 634 грн, з яких вартість послуг - 25 950 грн, вартість деталей - 68 684 грн.

1 серпня ПрАТ "НАСК "Оранта" складено страховий акт № К-24-29-12924/1 та розрахунок страхового відшкодування, згідно яких вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) складає 95 634 грн, з яких франшиза - 4 150 грн, сума страхового відшкодування - 91 484 грн.

Згідно платіжної інструкції № 41451 від 1 серпня 2024 року ПрАТ "НАСК "Оранта" виплатило на рахунок ФОП  ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 91 484 грн на ремонт автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно умов Договору добровільного страхування транспортного засобу № УБ-1714570 від 23 лютого 2024 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 9 серпня 2024 року у справі № 754/10149/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на підставі статті 22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, застосовано усне зауваження. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. 

Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 9 червня 2023 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

21 серпня 2024 року ПрАТ "НАСК "Оранта" звернулося до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 91 484 грнза пошкоджений у ДТП автомобіль "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 .

23 жовтня 2024 року МТСБУ у відповідь на заяву ПрАТ "НАСК "Оранта" надало розрахунок регламентної виплати, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , без урахування зносу становить 95 634 грн, а з урахуванням зносу - 66 412 грн 38 коп.; розмір матеріального збитку - 66 412 грн 38 коп.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, складає 66 412 грн 38 коп. з ПДВ; вартість матеріального збитку без ПДВ - 55 343 грн 65 коп.; коефіцієнт фізичного зносу - 0,4369.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (стаття 9 Закону).

Згідно підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих осіб відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (стаття 22 Закону).

Статтею 29 Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно розмістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В пункті 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державна майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) встановлено значення коефіцієнту фізичного зносу таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Верховний Суд у постанові від 7 липня 2020 року в справі № 910/479019 зазначив, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (МТСБУ) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу та за мінусом франшизи.

Якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим
відшкодуванням (постанова Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 333/1050/15-ц).

Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (постанова Верховного Суду від 4 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17).

Як убачаться з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 8 липня 2024 року, автомобіль "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування зносу склала 95 634 грн, з яких: вартість ремонтних робіт - 21 650 грн; вартість матеріалів - 7 100 грн; вартість складників, що підлягають заміні - 66 884 грн; коефіцієнт фізичного зносу складників - 0,4369; сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи - 91 484 грн.

1 серпня 2024 року ПрАТ "НАСК "Оранта" здійснило виплату страхового відшкодування згідно страхового акту в розмірі 91 484 грн.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, так як останній є учасником бойових дій, то на підставі положень пункту 13.1. статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ "НАСК "Оранта" звернулося до МТСБУ із заявою на виплату страхового відшкодування. 25 вересня 2024 року МТСБУ сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 66 412 грн 38 коп.

Наведені фактичні обставини вказують на те, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "НАСК "Оранта" у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме в сумі 66 412 грн 38 коп. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу), а відтак, у МТСБУ не виникло обов'язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 25 071 грн 62 коп., незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки здійснена МТСБУ страхова виплата у розмірі 66 412 грн 3 коп. не покриває суму виплаченого позивачем страхового відшкодування, то невідшкодована сума виплати в розмірі 25 071 грн 62 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , як особи, винної у вчиненні ДТП. Відтак, з урахуванням положень статті 1994 ЦК України ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі, а доводи апеляційної скарги в цій частині є помилковими.

Доводи скаржника про те, що ПрАТ "НАСК "Оранта" та МТСБУ дійшли згоди щодо суми виплати страхового відшкодування у розмірі 66 412 грн 38 коп. є припущенням відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів такого узгодження.

Надаючи оцінку доводам скаржника, щодо необґрунтованості певного переліку виконаних робіт, а також щодо належності доказів визначеного розміру страхового відшкодування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 25 липня 2018 року в справі № 922/4013/17, та від 3 липня 2019 року в справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 910/12722/18 зазначено, що підтвердженням виплати суми страхового відшкодування є платіжний документ про здійснення такої виплати.

З матеріалів справи убачається, що виплата страхового відшкодування здійснювалася позивачем на підставі: рахунку на оплату по замовленню № 1028 від 15 липня 2024 року, наданого ФОП ОСОБА_6 , на суму 95 634 грн та на підставі страхового акту № К-24-29-12924/1 від 1 серпня 2024 року.

Отже, наявність рахунку на оплату СТО, якою проводилися ремонтно-відновлювальні роботи забезпеченого транспортного засобу, складений позивачем на підставі такого рахунку страховий акт, а також платіжна інструкція про сплату позивачем страхового відшкодування є достатніми доказами реально здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, посилання скаржника на відсутність саме акту приймання-передачі робіт (наданих послуг) за результатами ремонтних робіт не свідчать про невиконання ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля та відповідно такі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи скаржника про відсутність доказів сплати позивачу страхової виплати МТСБУ спростовуються матеріалами справи, а саме долученою до позовної заяви випискою (а.с. 13).

Також спростовуються матеріалами справи і доводи скаржника про включення позивачем до страхового відшкодування суми ПДВ, а саме платіжною інструкцією № 141451 від 1 серпня 2024 року, у якій зазначено про перерахування на СТО - ФОП ОСОБА_6 страхового відшкодування на ремонт автомобіля без ПДВ (а.с. 10). До того ж, як вірно зауважує скаржник, у рахунку на оплату № 1028 від 15 липня 2024 року зазначено, що ФОП ОСОБА_6 не є платником ПДВ (а.с. 18).

З наведеного слідує, що доводи скаржника про виплату страхового відшкодування з урахуванням ПДВ фактично є власними роздумами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначення у Звіті № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року вартості матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 66 412 грн 38 коп. та без ПДВ у розмірі 55 343 грн 65 коп. не спростовує вище наведених обставин, оскільки як убачається з матеріалів справи даний звіт наданий позивачем вже після виплати страхового відшкодування з метою підтвердження фізичного зносу транспортного засобу. До того ж,
виплата страхового відшкодування відбулася на підставі рахунку СТО без ПДВ, а не відповідно до калькуляції, яка додана до звіту та на яку звертає увагу скаржник.

З цього приводу колегія суддів також зауважує, що Верховний Суд в постанові від 1 лютого 2018 року в справі № 910/22886/16 вказує, що відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Доводи скаржника про те, що автомобіль "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , мав пошкодження в інших ДТП і це впливає на розмір страхового відшкодування не можуть бути підставою для скасування рішення суду, з огляду на таке.

Пунктом 1.6. Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складників та відновлення їхніх ресурсів.

Пунктом 7.38. Методики визначено, що значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 (пункт 7.39. Методики).

У пункті 3.1. Звіту № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу приймається для автомобіля "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , - 0,4369.

У матеріалах справи наявний розрахунок розміру страхового відшкодування, виданий МТСБУ, з якого вбачається, що пошкоджений транспортний засіб "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , відновлювався до ДТП, яка мала місце 8 липня 2024 року, в тому числі відновленню підлягали задні двері, задня стійка.

Отже, автомобіль транспортний засіб "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, на момент ДТП (8 липня 2024 року), хоч і мав 3,19 років експлуатації, але до ДТП, а саме у січні 2024 року відновлював складові частини кузова і рами (задні двері і стійку).

Таким чином, оскільки транспортний засіб "Мітсубіші", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, але раніше ремонтувався, то фізичний знос визначено правильно, що відповідно свідчить про правильність визначення суми страхового відшкодування.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу.

Крім того, як правильно зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідач, заперечуючи проти наданих позивачем доказів розміру завданого власнику пошкодженого автомобіля матеріального збитку, власного висновку чи звіту на підтвердження іншого розміру матеріального збитку не надав та не заявляв клопотання про призначення судової експертизи з визначення вартості завданого матеріального збитку.

Колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що суд першої інстанції повинен був з власної ініціативи призначити експертизу, оскільки призначення експертизи для визначення вартості матеріального збитку не є обов`язковим для суду.

Так, статтею 105 ЦПК України визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник на власний розсуд трактує положення частини 1 статті 103 ЦПК України, якою визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

На думку скаржника, за відсутності у суду спеціальних знань у сфері, іншій ніж право, та за аргументованого заперечення відповідача проти наданого позивачем звіту № 86-D/15/41 від 2 грудня 2024 року, суд повинен був призначити експертизу. Проте, як вказувалося вище, розмір матеріального збитку визначено не на підставі даного звіту від 2 грудня 2024 року, а на підставі рахунку на оплату по замовленню № 1028 від 15 липня 2024 року, наданого ФОП ОСОБА_6 , та на підставі страхового акту № К-24-29-12924/1 від 1 серпня 2024 року, складеного ПрАТ "НАСК "Оранта".

Посилання скаржника на те, що здійснення судом розгляду справи без виклику сторін обмежило відповідача на ефективний судовий захист не заслуговують на увагу судової колегії, оскільки розгляд судом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не звужує прав відповідача, визначених статтями 43, 49 ЦПК України.

За правилами частини 1 статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями визначеними у цій главі.

З матеріалів справи убачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Крохмальова Я.Е. брала активну участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, а
саме отримала позовну заяву з додатками, знайомилася з матеріалами справи, подала відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: