ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9512/25 Справа № 201/5569/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Румянцев О. П. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справуза апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпра у складі судді Румянцева О.П. від 31 липня 2025 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави, – 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою  Самарського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 10 жовтня 2025 року про виправлення описки, заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави – задоволено частково. Забезпечено позов шляхом встановлення заборони відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині залишення без задоволення заяви про забезпечення позову про накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових коштах відповідачки, та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
Встановлено, що у травні 2025 року ДМР звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь кошти у розмірі 2376722,56 грн, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпра від 28 травня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі в прядку загального позовного провадження.
23 липня 2025 року від ДМР надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: нежитлову будівлю, розташовану за адресою по АДРЕСА_1 в межах суми позовних вимог - 2376722,56 грн, до набрання рішенням по справі законної сили; накласти арешт на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках ОСОБА_1 у розмірі 2376722,56 грн. до набрання рішенням по справі законної сили.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
За положеннями ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо несплати відповідачкою орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності правовстановлюючих документів у розмірі 2376722,56 грн.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення СТО літ. Г-2, Г1-1, загальною площею 4220,7 кв.м. і ганок літ. Г, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_1 на підставі договору дарування.
Колегія звертає увагу, що, заявляючи про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках ОСОБА_1 у розмірі 2376722,56 грн, позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано доказів вартості об`єкту нерухомого майна щодо якого вжиті заходи забезпечення позову у даній справі, - нежитлового приміщення СТО, загальною площею 4220,7 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , що свідчить про неспростування правильності висновків районного суду, що вжитий ухвалою Самарського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року захід забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження вказаного вище нерухомого майна є недостатнім для забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Клопотань про витребування відповідних доказів не заявлялось. 
Отже, виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках ОСОБА_1 . 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга ДМР не містить доводів про непогодження з ухвалою суду в частині встановлення заборони відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою по АДРЕСА_1 , а тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положень статті частини 1 статті 367 ЦПК України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта правильності висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову не спростовують, а тому ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду з іншою заявою про забезпечення позову. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – залишити без задоволення. 
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова