РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року 	справа № 580/6731/24 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу від 21 червня 2024 року № 65-дп про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 .
На обґрунтування позову зазначає, що обіймає посаду начальника Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Однак, відповідно до наказу начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 червня 2024 року № 65-дп Позивачу оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статі 65 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII). Позивач стверджує, що притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани є безпідставним, адже по суті допустив технічну описку у тексті відповіді на адвокатський запит з реєстраційним № 21679, зазначивши помилково "19.03.2024" замість "09.04.2024". Вважаючи, що спірний наказ, яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення, є таким, що не відповідає принципам пропорційності та обґрунтованості, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про його скасування.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 червня 2024 року № 65-дп "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ".
Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.
Шостим апеляційним адміністративним судом за результатом апеляційного перегляду постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року змінено в резолютивній частині, виклавши її абзац третій в наступній редакції:
"Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2Д, код ЄДРПОУ 43315602) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп)".
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) була подана касаційна скарга на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року.
Так, постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.07.2025 року касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було задовольнити частково, зокрема, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року скасовано, а справу № 580/6731/24 направлено на новий судовий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.
Приймаючи вказане рішення суд касаційної інстанції наголосив, що в аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.
У липні 2025 року вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та на підставі розпорядження керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду здійснено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи, та 28.07.2025 року остання передана для розгляду судді Орленко В.І., яка ухвалою від 31.07.2025 року прийняти її до свого провадження та продовжила розгляд за правилами загального позовного провадження.
В подальшому, протокольною ухвалою суду від 15.10.2025 року було здійснено заміну первісного відповідача на його правонаступника - Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Позивач заявив клопотання про розгляд справ за його відсутності, на підставі наявних матеріалів, вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Представник Відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки однією з підстав для застосування до Позивача, як начальника Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дисциплінарного стягнення у виді догани слугувало надання останнім недостовірної інформації на листи Управління за № 35991/7.2-24 від 22 березня 2024 року, № 44194/7.2-24 від 08 квітня 2024 року стосовно відповіді на адвокатський запит. Вказані обставини жодним чином не були спростовані Позивачем, що свідчить про правомірність застосованого дисциплінарного стягнення.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Суд встановив, що 19 березня 2024 року на адресу Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов адвокатський запит Вячеслава Галкіна від 13 березня 2024 року № 346, у якому просив надати копію постанови про відкриття ВП № НОМЕР_2.
21 березня 2024 року адвокат Вячеслав Галкін звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі скаргою щодо ненадання відповіді на адвокатський запит.
Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 травня 2024 року № 38-дп здійснено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , начальника Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
За наслідками проведеного провадження дисциплінарна комісія дійшла висновку, що у період з 18 по 27 березня 2024 року були припинені повноваження ОСОБА_1 , як начальника Золотоніського, відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і тому ним не могли підписуватись будь-які документи Золотоніського відділу державної виконавчої служби у 3олотоніському`райот Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в тому числі і відповідь на адвокатський запит Вячеслава Галкіна за № 21679, яка датована 19.03.2024, що випадає на період перебування ОСОБА_1 у відпустці.".
При цьому у період з 28 березня 2024 року начальником Відділу ОСОБА_1 продовжено порушення частини другої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині ненадання відповіді на адвокатський запит у встановлений строк.
Разом з цим начальником Відділу ОСОБА_1 не надано достовірну інформацію на листи Управління за № 35991/7.2-24 від 22 березня 2024 року, № 44194/7.2-24 від 08 квітня 2024 року.
Вказане, на думку комісії свідчить про порушення начальником Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1 порушено вимоги частини другої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", вимоги пункту 8 частини другої статті 17 та пункту 2 частини другої статті 63 Закону № 889-VIII, вимоги підпунктів 2, 3, 7 пункту 9 Положення про Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вимоги 3, 4 розділу 3 посадової інструкції державного службовця.
Внаслідок чого, Наказом начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 червня 2024 року № 65-дп "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 " за наслідками здійснення дисциплінарного провадження Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) до позивача застосувало дисциплінарне стягнення у виді догани відповідно до пункту 2 частини першої статті 66 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон № 889-VIII.
Відповідно до положень частини першої статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки.
За правилами частини першої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
В силу вимог частини першої статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII).
Згідно з положеннями частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина п`ята статті 66 Закону № 889-VIII).
Частиною першою статті 67 Закону № 889-VIII обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону № 889-VIII).
З аналізу наведених правових норм висновується, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи, що відповідають вимогам частини другої статті 73 Закону № 889-VIII і бути належним чином обґрунтованим.
Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами дисциплінарної справи, тощо.
Суд зазначає, що в даному випадку, підставами для застосування до Позивача, як начальника Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дисциплінарного стягнення у виді догани слугувало:
по-перше, ненадання у строк, визначений приписами частини другої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" відповідь на адвокатський запит, тобто не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання такого запиту;
по-друге, надання начальником Відділу ОСОБА_1 недостовірної інформації на листи Управління за № 35991/7.2-24 від 22 березня 2024 року, № 44194/7.2-24 від 08 квітня 2024 року стосовно відповіді на адвокатський запит.
Так, в частині встановленого порушення щодо не надання Позивачем відповіді на адвокатський запит, тобто не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання такого запиту, слід зазначити, що суд касаційної інстанції в своєму рішенні від 09.07.2025 року погодився з доводами судів попередніх інстанцій та врахував супровідний лист від 19 березня 2024 року вих. № НОМЕР_2, за підписом заступника начальника Золотоніського ВДВС - Гончаренка Ю. І. на поштову адресу адвоката Вячеслава Галкіна, яким направлено копію постанови про відкриття ВП № НОМЕР_2 у відповідь на адвокатський запит Вячеслава Галкіна від 13 березня 2024 року № 346, який надійшов 19 березня 2024 року на адресу Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Разом з цим судами враховано, що вказана обставина підтверджується поясненнями заступника начальника Золотоніського ВДВС - Гончаренка Ю. І. , наданими у межах дисциплінарного провадження щодо позивача, а також листом адвоката Вячеслава Галкіна від 11 квітня 2024 року № 532, у якому останній підтверджує отримання 25 березня 2024 року Укрпоштою листа від Золотоніського ВДВС, у якому була надана вся запитувана інформація в запиті від 13 березня 2024 року № 346.
Дійсно, в матеріалах справи міститься супровідний лист від 19 березня 2024 року вих. № НОМЕР_2, а також лист адвоката Вячеслава Галкіна від 11 квітня 2024 року № 532.
Щодо встановленого порушення про надання начальником Відділу ОСОБА_1 недостовірної інформації на листи Управління за № 35991/7.2-24 від 22 березня 2024 року, № 44194/7.2-24 від 08 квітня 2024 року стосовно відповіді на адвокатський запит, слід зазначити наступне.
В ході дисциплінарного провадження було з`ясовано, що 22 березня 2024 року на адресу Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) через СЕД АСКОД шляхом накладення електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) направлено лист за № 35991/7.2-24, яким начальника Відділу зобов`язано надати Інформацію з приводу звернення адвоката Вячеслава Галкіна за № 389 від 21 березня 2024 року.
Так, 04 квітня 2024 року в СЕД АСКОД зазначений лист розглянутий начальником Відділу ОСОБА_1 та 05 квітня 2024 року на адресу Управління направлено відповідь за № 43550/26.6-24 підписану ЕЦП начальником Відділу ОСОБА_1
У своїй інформації начальник Відділу ОСОБА_1 повідомив, що 19 березня 2024 року надійшов адвокатський запит Вячеслава Галкіна про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 та заява про визначення поточного рахунку у банківській установі для здійснення видаткових операцій. Державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження направлено простою кореспонденцією 19 березня 2024 року та продублювали на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 01 квітня 2024 року.
В подальшому начальнику Відділу ОСОБА_1 через СЕД АСКОД шляхом накладення ЕЦП направлено додатковий лист за № 44194/7.2-24 від 08 квітня 2024 року та зобов`язано надати Управлінню в строк до 09 квітня 2024 року копію адвокатського запиту Вячеслава Галкіна від 13 березня 2024 року.
09 квітня 2024 року на адресу Управління направлено інформацію № 44371/26.6-24 підписану ЕЦП начальником Відділу ОСОБА_1, до якої додано копію відповіді на адвокатський запит. Надана відповідь на адвокатський запит, за підписом начальника Відділу ОСОБА_1., датована 19.03.2024, при цьому на ній вказано вихідний номер 21679.
Перевіркою електронного Журналу реєстрації вихідної кореспонденції відділу, що міститься в АСВП встановлено, що вихідний номер 21679 відповідає даті за 09.04.2024. 
В даному контексті суд наголошує, що застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді догани за надання недостовірної інформації на лист керівництва підлягає оцінці з точки зору дотримання суб`єктом владних повноважень вимог Закону України «Про державну службу», принципів верховенства права, пропорційності, обґрунтованості та індивідуалізації юридичної відповідальності. 
Так, відповідно до статті 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Тобто, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення в обов`язковому порядку має бути встановлено про наявність або відсутність попередніх дисциплінарних стягнень. 
Суд наголошує, що дисциплінарна відповідальність не може носити формальний або каральний характер, а дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця, а також бути застосованим тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (вказаний висновок міститься в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 року у справі № 280/634/23). 
Сам факт порушення службової дисципліни не є достатньою підставою для застосування найбільш суворого або середнього за тяжкістю дисциплінарного стягнення без аналізу характеру проступку, ступеня вини та наслідків. Відсутність належного обґрунтування вибору конкретного виду дисциплінарного стягнення свідчить про порушення принципу пропорційності та є підставою для визнання такого рішення протиправним. 
У даному випадку суб`єктом призначення не доведено, що надання недостовірної інформації мало умисний характер або було наслідком грубої недбалості, а також не встановлено жодних істотних негативних наслідків для діяльності державного органу, що виключає можливість кваліфікації такого порушення як дисциплінарного проступку підвищеної тяжкості. 
В даному випадку обов`язок доведення тяжкості дисциплінарного проступку та наявності обставин, які обтяжують відповідальність, покладається саме на суб`єкта владних повноважень, а сумніви щодо таких обставин тлумачаться на користь особи, яку притягають до відповідальності. 
Крім того, у матеріалах дисциплінарної справи відсутні докази (не були надані Відповідачем, як при первинному розгляді справи так і під час її повторного розгляду) попереднього притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності або наявності інших обтяжуючих факторів, що, зобов`язували б Відповідача розглянути можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення. 
Невиконання цього обов`язку свідчить про порушення принципу індивідуалізації відповідальності та формальний підхід до дисциплінарного провадження. 
З урахуванням викладеного застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутності доведених обставин, які свідчать про істотну шкоду, підвищену тяжкість проступку або наявність обтяжуючих факторів, не відповідає вимогам Закону України «Про державну службу». 
У зв`язку з викладеним слід дійти висновку, що наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани видано з порушенням вимог Закону України «Про державну службу», без належного з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, без доведення його підвищеної тяжкості та без обґрунтування співмірності обраного виду дисциплінарного стягнення. Суб`єктом владних повноважень не дотримано принципів пропорційності, обґрунтованості та індивідуалізації дисциплінарної відповідальності, за відсутності обтяжуючих обставин та попередніх стягнень. За таких умов спірний наказ не відповідає критеріям законності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак є неправомірним та підлягає скасуванню в судовому порядку.
Суд наголошує, що у разі встановлення самого факту порушення службової дисципліни належним та достатнім заходом дисциплінарного впливу могло бути застосування менш суворого виду дисциплінарної відповідальності, зокрема зауваження (попередження).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Решта доводів Відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат з правничої допомоги, суд враховує таке.
У позовній заяві представниця позивача просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В даному випадку суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги від 14.04.2024 (щодо розгляду дисциплінарного провадження), Договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 (щодо оскарження спірного наказу), Акти прийому-передачі правничої допомоги від 04.06.2024 та від 27.07.2024, Детальні описи робіт згідно Договорів від 14.04.2024 та від 01.07.2024, квитанцію № 14/04 від 14.04.2024 на суму 5000 грн та № 01/07 від 01.07.2024 на суму 10000,00 грн.
Виходячи із критеріїв співмірності, обґрунтованості та пропорційності, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", то підстави для їх розподілу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 65-дп від 21.06.2024 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 14.01.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО