П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
О К Р Е М А Д У М К А

02 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42001/25	

Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Скрипченка В.О. у справі №420/42001/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

У грудні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення інформації (даних/відомостей) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року адміністративну справу передано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Судове рішення мотивована тим, що предметом спору у даній справі є дії відповідача, пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, а тому розгляд даної справи віднесений до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду (п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2026 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційний суд визнав помилковим висновок суду першої інстанції в частині того, що ця справа підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним, та виходив з того, що саме у разі наявності протоколу (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності справи щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Поряд з цим, протокол у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався. Суд дійшов висновку, що сама по собі наявність у застосунку "Резерв+" примітки "Порушення правил військового обліку" не свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 210 КУпАП, а вказує на те, що позивач підлягає примусовому приводу до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також суд вважав, що повноваження місцевого суду під час розгляду цієї категорії справ обмежені приписами статті 286 КАС України, а тому місцевий суд не може визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити ті чи інші дії.

Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Користуючись цією нормою висловлюю незгоду із постановою колегії суддів у цій справі з наступних міркувань.
Так, пунктом 1 частини першої статті 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.
Відповідно до частини першої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Водночас, абзацом шістнадцятим пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 районним (міським) ІНФОРМАЦІЯ_4 надано право звертатися в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
У свою чергу приписами абзацу третього пункту 56 цього Порядку передбачено, що за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
Отож, оскаржені у даній справі дії вчинені ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою адміністративного затримання позивача.
Верховний Суд у поставові від 25.01.2024 у справа №191/1565/22 за адміністративним позовом особи до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій поліції щодо адміністративного затримання, проведеного з метою встановлення особи і складення матеріалу про адміністративне правопорушення, дійшов правого висновку наступного змісту:
"27. Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.
28. Відповідно до частини першої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
29. Статтею 267 КУпАП передбачено право оскарження, в тому числі до суду, заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відноситься і затримання особи.
30. З огляду на заявлені позивачем вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування, предметом позову у цій справі є дії суб`єктів владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
31. При цьому, факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності».
32. З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції (Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області) про те, що розгляд цієї справи здійснюється саме в порядку ст. 286 КАС України".
Незважаючи на те, що фактичні обставини у справі №191/1565/22 хоча і не є повністю подібними, проте, безпосередній підхід до розуміння спірного у цій справі питання є застосовним до цієї справи. Тому вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.
Також не можу погодитися з висновками суду про те, що повноваження місцевого суду під час розгляду цієї категорії справ обмежені приписами статті 286 КАС України, оскільки суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (речення друге частини другої статті 9 КАС України).
Ця норма кореспондується з нормою частини першої статті 2 КАС України, у які зазначено, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень,
Велика Палата Верховного Суду зокрема в постанові від 20.06.2023 в справі №554/10517/16-ц зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. наприклад також, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі №233/4365/18 (пункт 31).
Підсумовуючи усе викладене вважаю, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Відтак, відсутні підстави для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року.

Суддя В.О.Скрипченко