ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 761/16312/25
провадження № 51-2354км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
захисників                                                                ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 12023100040001756 щодо ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, застосованого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року, з особистого зобов`язання на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року прокурору ОСОБА_10 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року, прокурор ОСОБА_10 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в апеляційному суді.
У касаційній скарзі прокурор наполягає, що ухвала слідчого судді про відмову у зміні запобіжного заходу підлягає апеляційному оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК. Стверджує, що системний аналіз ст. 309 КПК, з огляду на положення ч. 2 ст. 179 КПК, дає  підстави до висновку, що термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки обрання, але й зміну раніше обраного на інший запобіжний захід.
Посилається на те, що таку правову позицію сформував Верховний Суд у постанові від  18  грудня 2018 року у  справі № 628/969/18 (провадження № 51-9513км18).
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав вимоги касаційної скарги, просив їх задовольнити.
Захисники заперечили проти задоволення вимог касаційної скарги прокурора, вважали нерелевантним посилання на практику Верховного Суду, наведене прокурором на обґрунтування її доводів.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
За змістом ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і  вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом  касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Істотними в аспекті застосування приписів ст. 412 КПК порушеннями вимог КПК є такі, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
З оскарженого рішення апеляційного суду вбачається, що відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора цей суд виходив із того, що нормами кримінального процесуального закону не  передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою підозрюваного.
До такого висновку апеляційний суд дійшов за помилковим тлумаченням норм ст. 309 КПК. 
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні може бути оскаржена в апеляційному порядку. 
Як убачається з матеріалів провадження, слідчий Слідчого управління ГУНП у м. Києві звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке було погоджене прокурором, про заміну запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на тримання під вартою ОСОБА_8 .
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 28 квітня 2025 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання про зміну запобіжного заходу.
Отже зазначена ухвала слідчого судді стосувалась в тому числі й відмови у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому згідно з п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК така ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Висновок апеляційного суду про те, що рішення слідчого судді стосується виключно застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання й  відповідно до положень ст. 309 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, не  ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає приписам п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене апеляційним судом, є істотним в розумінні положень ч. 1 ст. 412 КПК, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 436 вказаного Кодексу.
Під час нового апеляційного розгляду суд має врахувати вказане та прийняти законне й обґрунтоване рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, оскільки підставою до ухвалення рішення є встановлене Верховним Судом порушення апеляційним судом приписів ст. 309 КПК, тоді як інші її доводи не містять належного підґрунтя до вирішення порушених в цій справі питань. 
Керуючись статтями 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної  інстанції. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                     ОСОБА_2                                              ОСОБА_3