Справа № 944/230/26
Провадження №1-кп/944/993/26
УХВАЛА
29.01.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Яворові клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024000000001163 від 18.10.2024 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Староконстянтинів Хмельницької області, українця громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

в с т а н о в и в:

В провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024000000001163 від 18.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
28.01.2026 року прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці. В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_4 12.06.2025 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. 17.06.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого неодноразово продовжувався. 14.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. 09.12.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання строком на два місяці, тобто до 08.02.2026 включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; продовжити зберігання у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 16.01.2026 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скеровано до Яворівського районного суду Львівської області. Враховуючи вищезазначене, та те, що під час судового розгляду необхідно допитати обвинуваченого, свідків, дослідити інші письмові матеріали кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, з метою уникнення кримінальної відповідальності, сторона обвинувачення вважає за необхідне звернутися до головуючої судді з клопотанням про продовження строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 ухвалою судді від 09.12.2025 року. Обставини, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності. При цьому, на думку сторони обвинувачення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховані під час обрання та продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, не змінилися та не втратили своєї актуальності, тому сторона обвинувачення звертається з цим клопотанням про продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, являється тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк дії виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, у зв`язку з тим, що скасування обвинуваченому запобіжного заходу, може перешкодити об`єктивному судовому розгляду. Необхідність продовження строку дії виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків також обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшились та продовжують існувати, зокрема: останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, що інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування. Може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , який в силу посади, яку він обіймає у Державній прикордонній службі України, має тісні зв`язки з іншими співробітниками Держприкордонслужби Укрїни, а тому може здійснювати вплив як на них, так і на інших осіб, яким відомі обставини вчиненого ОСОБА_4 та іншими на даний час не встановленими особами кримінального правопорушення, показання яких мають значення для встановлення істини у справі. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що обвинувачений використовуючи набуті за час проходження служби можливості, навички та зв`язки може здійснювати незаконний тиск на свідків, на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу, залякування або примушування до давання вигідних йому показань. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Окрім цього, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, у випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому є підстави вважати, що останній, будучи правоохоронцем та обізнаним із формами, методами досудового розслідування, вжиття заходів щодо його забезпечення без запобіжного заходу може вчинити дії щодо перешкоджання виконанню завдань кримінального провадження, зокрема, ОСОБА_4 шляхом зловживання своїми процесуальними правами. Може також вчинити інше кримінальне правопорушення, адже характер та спосіб інкримінованого обвинуваченому злочину, дають підстави вважати, що перебуваючи без застосованого запобіжного заходу ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою отримання особистої вигоди для себе. Окрім того, ОСОБА_4 , будучи діючим військовослужбовцем Державної прикордонної служби України може вчинити дезертирство, в тому числі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характер та значну суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується, він перебуваючи без застосування запобіжного заходу, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе переховуватися від суду, що унеможливить проведення за його участі судового розгляду. На підставі викладеного, враховуючи наявність достатніх доказів для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою їх запобігання та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні щодо клопотання прокурора не заперечив.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Так, за приписами частини першої статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
Судом встановлено, що на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024000000001163 від 18.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого неодноразово продовжувався.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2025 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання строком на два місяці, тобто до 08.02.2026 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; продовжити зберігання у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки злочин, що інкримінується обвинуваченому є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Окрім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки в силу посади, яку він обіймає у Державній прикордонній службі України, має тісні зв`язки з іншими співробітниками Держприкордонслужби Укрїни, може здійснювати вплив як на них, так і на інших осіб, яким відомі обставини вчиненого ОСОБА_4 та іншими на даний час не встановленими особами кримінального правопорушення, показання яких мають значення для встановлення істини у справі. 
Крім цього, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки, у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому є підстави вважати, що останній, будучи правоохоронцем та обізнаним із формами, методами досудового розслідування, може вчинити дії щодо перешкоджання виконанню завдань кримінального провадження, зокрема, ОСОБА_4 шляхом зловживання своїми процесуальними правами.
Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи діючим військовослужбовцем Державної прикордонної служби України може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема дезертирство, в тому числі з метою переховування від суду.
Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, оскільки існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та можливість вчинення нового кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, тобто до 29.03.2026 року включно.
Продовжити строк виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- продовжити зберігання у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 26.03.2026 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2026 року.

Суддя ОСОБА_1