Справа № 191/5610/25 
Провадження № 1-кп/191/504/25
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді: ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 
за участю прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинське Полтавської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, в посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 9 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
В кінці грудня 2024 року (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 9 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», проходячи військову службу поблизу АДРЕСА_2 (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), в порушення вимог ст.ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у зоні бойових дій, знайшов бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм автомат Калашникова «АК-12», заводський № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу) та бойові припасами - 5,45-мм проміжні патрони зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій у кількості 405 (чотириста п`ять) шт. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. 
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, підняв з землі бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм автомат Калашникова «АК-12», заводський № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу) та бойові припаси - 5,45-мм проміжні патрони зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, у кількості 405 (чотириста п`ять) шт., переніс їх до автомобілю «Ford Maverick», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується по теперішній час та зберігав до 16 березня 2025 року у вказаному автомобілі, здійснивши тим самим придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
16 березня 2025 року, близько 04:00 год., співробітниками поліції під час перевірки транспортного засобу «Ford Maverick», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 , на блокпості Д-27 с. Хорошеве Синельниківського району Дніпропетровської області, у багажному відсіку вказаного транспортного засобу було виявлено бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм автомат Калашникова «АК-12», заводський № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу) та бойові припаси - 5,45-мм проміжні патрони зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, у кількості 405 (чотириста п`ять) шт.
В подальшому, у період часу з 05:43 год. по 06:20 год. 16 березня 2025 року співробітниками поліції було проведено обшук транспортного засобу «Ford Maverick» д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 , в ході якого біля багажного відсіку на асфальтованій поверхні було виявлено та вилучено: бойову нарізну вогнепальну зброю: 5,45-мм автомат Калашникова «АК-12», заводський № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу) та бойові припаси - 5,45-мм проміжні патрони зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, у кількості 405 (чотириста п`ять) шт.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/104-25/11152-БЛ від 20.03.2025 року наданий на дослідження предмет, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю – 5,45 мм автоматом Калашников «АК-12», заводський № 241249234, виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу). Автомат для стрільби придатний.
Згідно з висновком експерта №СЕ- 19/104-25/11147-БЛ від 20.03.2025року надані на дослідження 5 патронів, виявлені та вилучені 16.03.2025 року є бойовими припасами – 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначені для стрільби з бойового нарізної зброї : автоматів «АК-74», «АКС-74» «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій. Патрони до стрільбі придатні.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, суду пояснив, що 16.03.2025 року через деякий час після виконання бойового завдання на території н.п. Погрибки Суджанського району Курської області РФ на автомобілі «Ford Maverick» д.н.з. НОМЕР_3 , повертався до розташування своєї частини.Приблизно о 04-00год. на блок-посту с. Хорошеве Синельниківського району Дніпропетровської області, вин був зупинений працівниками поліції, на запитання яких про наявність у нього зброї, повідомив, що зброя в нього є та показав, наявні в нього автомат Калашникова та бойові патрони, які не встиг належним чином оформити, отже перевозив без передбаченого законом дозволу. Пояснив суду, що розуміє небезпечність його діянь, в скоєному щиро розкаюється, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його умисних дій органом досудового розслідування за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ст. 349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені в судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчинених ним діяння, відповідно до положень ст. 12 КК України діяння, передбачене ч.1 ст. 263 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий, є громадянином України, військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, наявне постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, також суд враховує усвідомлення обвинуваченим своєї провини.
Пом`якшуючими покарання обставинами, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої ВС зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.75 КК України, суд зазначає, що за встановленими судом обставинами, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, вчинено ним під час проходження військової служби, водночас положення ст. 75 КК України не містить обмежень щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, за кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 263 КК України.
Враховуючи обставини скоєного ОСОБА_4 злочину, та особу обвинуваченого, який в скоєному щиро розкаюється, співпрацював з правоохоронними органами та сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не намагався уникнути відповідальності, за місцем мешкання та проходження служби характеризується позитивно, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий, станом на час розгляду кримінального провадження продовжує проходити військову службу на посаді інструктора з бойової підготовки особового складу бригади у військовій частині НОМЕР_1 та тимчасово виконує обов`язки командира взводу снайперів, залучався до проведення бойових (спеціальних) завдань, має бойове травмування, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, застосовуючи до обвинуваченого положення ч.1 ст.76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем, у зв`язку з чим суд на підставі ч.1 ст.163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 року, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_4 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій обвинувачений проходитиме військову службу.
Під час досудового розслідування були проведені :
- судова експертиза зброї №СЕ- 19/104-25/11152-БЛ від 20.03.2025 року (арк.мат.кр.пр.37-41 т.2);
- судова експертиза зброї, оформлена висновком експерта №СЕ-19/104-25/11147-БЛ від 20.03.2025 року (арк.мат.кр.пр.46-50 т.2).
Судові витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжні заходи не застосовувались.
Питання щодо речових доказів у справі вирішено судом відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ч.ч.3,5, п.7) ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.
Речові докази:
- автоматичну зброю АК12 (російського виробництва) з маркуванням НОМЕР_2 , набої у кількості 388 шт. калібру 5,45 мм, 17 стріляних гільз (поміщені до сейфпакету № 5803018), 13 порожніх магазинів, які перебувають на зберіганні в камері схову Синелниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком чинності передати відповідній установі МВС України (арк.мат.кр.пр. 16 ,51 т.2)
- диск з відеозаписом з боді-камери за 16.03.2025 року, який перебуває в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження (арк.мат.кр.пр. 33);
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави код бюджетної класифікації: 24060300 витрати за проведення експертиз: №СЕ-19/104-25/11152-БЛ від 20.03.2025року в сумі 2387,70 грн; №СЕ- 19/104-25/11147-БЛ від 20.03.2025року в сумі 3183,60 грн.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

 Суддя	  ОСОБА_1