Номер провадження: 33/813/472/26
Номер справи місцевого суду: 493/1377/25 
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Копіца О.В., в порядку підготовки до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської обл. від 02.01.2026 про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Балтського районного суду Одеської обл. від 21.10.2025 за нововиявленими обставинами 

установив:

Оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Балтського районного суду Одеської обл. від 21.10.2025 в справі № 493/1377/25 за нововиявленими обставинами.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, 23.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 294 КУпАП містить примітку, згідно з якою офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» міститься у Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31.03.2015.
Так, у рішенні Конституційного суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу (заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх); про закриття справи.
Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені інші постанови судді, крім зазначених в ст. 284 КУпАП.
При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому ст. 6 Конвенції; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).
Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Практика ЄСПЛ з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Види постанов, визначені ч. 1 ст. 284 КУпАП за своє суттю є постановами, якими розгляд справи про адміністративне правопорушення закінчується по суті. Їх перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. 
Апелянт ОСОБА_1 , в даному ж випадку, оскаржує постанову, якою йому було відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, а отже дана постанова є судовим рішенням з процесуальних питань, а сам розгляд справи по суті не завершений. 
Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що КУпАП не містить положень, які б визначали право особи на перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду 1-ої інстанції, відповідно в тому числі й подальшого апеляційного оскарження постанови суду про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.
З врахування наведеного, постанова Балтського районного суду Одеської обл. від 02.01.2026 про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не може бути предметом апеляційного оскарження, оскільки така постанова не входить до вичерпного переліку судових рішень, передбаченого ст. 284 КУпАП, право на оскарження яких регламентовано ст. 294 КУпАП.
Отже, з огляду на вище викладене, апеляційний суд повертає апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 7, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської обл. від 02.01.2026 про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Балтського районного суду Одеської обл. від 21.10.2025 за нововиявленими обставинами – повернути ОСОБА_1 разом із доданими матеріалами.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца