Справа № 682/2808/25
Провадження № 1-кп/682/41/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Славута 
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 
потерпілого - ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута Хмельницької області кримінальне провадження за № 12025244000001538 від 18.08.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пашуки Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні немає, призваного на військову службу по мобілізації, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старшого солдата", проживаючого без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ: 
Старший солдат ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 18 серпня 2025 року, близько 01 години 55 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, здійснюючи керування автомобілем марки «Nissan», моделі «Navara Tekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ділянці дороги по вулиці Нікітчука у с. Вачів Шепетівського району Хмельницької області, рухаючись із швидкістю близько 100 км/год. зі сторони с. Бачманівка в сторону м. Славута Шепетівського району Хмельницької області на заокругленій ділянці дороги, проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним внаслідок чого здійснив виїзд на ліве по ходу руху узбіччя, де допустив зіткнення з парканом та деревом на території місцевої церкви, розташованої по вулиці Шевченка, 1А, с. Вачів.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.9(а), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N? 1306 (далі по тексту - Правил), зміст яких полягає в наступному:
1. Загальні положення:
п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
2. Обов?язки і права водіїв механічних транспортних засобів. п.2.9.(а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані
алкогольного сп?яніння.
п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 50 км/год.
п.12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих правил.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Nissan», моделі «NavaraTekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів ребер: 4,5,6 - праворуч, 4,5,6,7,8,2,12 - ліворуч, правобічного пневмоторакса, перелому тіла правої лопатки, осаднення правої лопаточної ділянки спини, які за своїм характером і за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в клінічному перебігу відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та у вигляді перелому остистого відростку четвертого шайного хребця, що відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Вказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «Nissan», моделі «NavaraTekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_3 , ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв?язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_6 вказаних тілесних ушкоджень.
Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою визнав повністю, пояснив, що 17.08.2025 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 займалися прибиранням в домоволодінні, що залишилося йому у спадщину, протягом дня разом вживали алкогольні напої. Потім, закінчивши роботу, ОСОБА_6 попросив завезти його додому. Близько 01.00 год. 18.08.2025 року він здійснюючи керування автомобілем марки «Nissan», моделі «Navara Tekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ділянці дороги по вулиці Нікітчука у с. Вачів Шепетівського району Хмельницької області, рухаючись із перевищенням швидкості руху зі сторони с. Бачманівка в сторону м. Славута Шепетівського району Хмельницької області на заокругленій ділянці дороги, проявив неуважність, здійснив виїзд на ліве по ходу руху узбіччя, де допустив зіткнення з деревом біля церкви, розташованої в с. Вачів. Потерпілий ОСОБА_6 під час руху автомобіля сидів на задньому сидінні по центру. Внаслідок удару, втратив свідомість, він почав телефонувати, щоб викликати "швидку допомогу", намагався вийти з машини і впав, зрозумів, що в нього зламані ноги. Тоді він викликав швидку допомогу і втратив свідомість. Його та потерпілого доставили каретою швидкої допомоги до лікарні. Потерпілий лікувався близько двох тижнів, а він до цього часу проходить лікування, бо в його ногах стоять пластини, які через деякий час необхідно знімати. Під час перебування у лікарні він купував ліки для себе та потерпілого. Потерпілий є його знайомим, він пропонував йому відшкодувати завдану шкоду, натомість останній відмовився від її відшкодування та вказав, що немає претензій до нього. В скоєному розкаюється, просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має, просить суд не карати обвинуваченого. Потерпілий ОСОБА_6 був присутній лише під час надання обвинуваченим останнього слова.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, недоцільним, з урахуванням визнання ОСОБА_4 висунутого проти нього обвинувачення.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, та роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження при встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження поза розумним сумнівом, дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286-1 КК України кваліфіковані правильно.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Санкція ч.2 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин з необережності, в силу ст. 89 КК України, не судимий, є військовослужбовцем, має державні нагороди, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 – відсутні.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує позицію потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_4 , просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
З досудової доповіді від 27.11.2025 року, складеної органом пробації, слідує, що ОСОБА_4 має середній рівень небезпеки для суспільства, може виправитися без позбавлення волі та обмеження волі. 
Разом з тим, як зазначено в роз`ясненнях, що містяться у п.20) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що думка потерпілого щодо суворості покарання не є вирішальною при застосуванні ст.69, 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням). Суд оцінює сукупність обставин: тяжкість злочину, особу винного та обставини справи, а не лише позицію потерпілої сторони. 
На переконання суду визнання ОСОБА_4 вини у вчинені злочину, його каяття, позитивні відомості про його особу є недостатнім для того, щоб дійти висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 покарання, яке буде нижче від найнижчої межі санкції статті кримінального закону або до іншого більш м`якого, не передбаченого санкцією статті виду покарання.
Адже, дії ОСОБА_4 були направлені на грубе порушення правил безпеки дорожнього руху. Так, водій ОСОБА_4 прийняв рішення сісти за кермо в стані алкогольного спянвіння, під час руху транспортного засобу не слідкував за дорогою, перевищив швидкість руху, знехтував при цьому не тільки власною безпекою, а й безпекою пасажира ОСОБА_6 , що призвело до тілесних ушкоджень як у самого обвинуваченого так і у його пасажира, які, є небезпечними в момент їх заподіяння. Керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, проявляючи злочинну самовпевненість, не врахувавши дорожньої обстановки, ОСОБА_4 створив серйозну загрозу життю і здоров`ю учасників дорожнього руху, проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно з Конституцією України є найвищими соціальними цінностями.
За таких обставин, на переконання суду, є неможливим в даному випадку ані застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, ані застосування звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підстав ст.75 КК України, адже суспільний інтерес у забезпеченні безпеки дорожнього руху переважає над інтересом виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
Злочинна самовпевненість ОСОБА_4 , нездатність адекватно оцінити дорожню обстановку та невиправданий ризик (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) призвели до тяжких наслідків у вигляді отримання потерпілим - пасажиром тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення.
А отже, є підстави стверджувати, що застосування до ОСОБА_4 покарання більш м`якого ніж передбачено законом буде не справедливим, не відповідатиме вимогам статті 65 КК України, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими водіями.
За таких обставин, всупереч доводам захисту, який просив застосувати до обвинуваченого покарання в межах санкції ст.286-1 ч.2 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_4 покарання більш м`якого ніж визначеного санкцією ч.2 ст.286-1 КК України, тобто із застосування положень ст.69 КК України, а також звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, і призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.286-1 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, що у повному обсязі узгоджується з метою покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обвирати, адже ризики, передбачені ст.177 КПК України на час ухвалення вироку суду відсутні. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на майно, підлягає скасуванню на підставі ч.4 ст.174 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведені судових експертиз в загальному розмірі 5348,40 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.100, 124,373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ: 
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ст.286-1 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання після набрання вироком суду законної сили. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта при проведенні експертизи: №CE-19/123-25/12944-IT від 19.09.2025 – 3565,60 грн, №CE-19/123-25/13295-IT від 24.09.2025 – 1782,80 грн., а всього 5348,40 грн. (а.п. 30,44).
Речовий доказ: транспортний засіб — автомобіль марки «Nissan» моделі «Navara Tekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 - повернути за належністю власнику - ОСОБА_9 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2025 на транспортний засіб: автомобіль марки «Nissan» моделі «Navara Tekna», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_2 — скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження, виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1