П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/6122/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
14 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюване рішення прийнято з порушенням строку, встановленого для його прийняття, після його звільнення з військової служби, облікова справа не була надіслана до нового місця служби, чим його було позбавлено права на отримання житлового приміщення як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 ОСОБА_1 , який є ветераном війни - особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та був поставлений на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 05.09.2003 року у загальній черзі та з 27.04.2012 у першочерговій черзі складом сім`ї 3 особи.
2.2 Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 05.01.2023 ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення й переведено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .
2.3 Рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_3 , оформлене протоколом від 30.11.2023 року №13 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 року № 613 знято ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
2.2 Не погоджуючись із таким рішенням та діями відповідача, позивач звернувся до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 адміністративний позов задоволено: 
- визнано протиправними та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_3 , оформлене протоколом від 30.11.2023 року №13 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 року №613 в частині зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 05.09.2003 року у загальній черзі та з 27.04.2012 року у першочерговій черзі складом сім`ї 3 особи.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач на час звільнення у відставку за станом здоров`я мав вислугу військової служби більше 20 років, а тому в силу п.29 Порядку №1081 мав бути залишений на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за його бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення. Оскільки у встановлений місячний строк відповідач не прийняв рішення про зняття з обліку позивача на підставі наказу про переміщення до нового місця служби й позивач продовжував перебувати на обліку у Військовій частині НОМЕР_1 до моменту його звільнення з військової служби, він мав бути залишений на обліку саме у цій військовій частині.
4. Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення та помилкового висновку про задоволення позову.
4.3 Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
1.2 За умовами абзацу 1 пункту 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
1.3 Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 пункту 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ).
1.4 Абзацом 1 пункту 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
1.5 На виконання приписів статті 12 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок №1081), яким визначено механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, , у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі військові частини) після звільнення (далі військовослужбовці) та членів їх сімей.
1.6 Пунктом 3 Порядку №1081 установлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
1.7 Питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пункт 6 Порядку №1081).
1.8 Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла (пункт 29 Порядку №1081).
1.9 Пунктом 30 Порядку №1081 визначені випадки, за яких військовослужбовці знімаються з обліку, а саме:
- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;
- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
- в інших випадках, передбачених законодавством.
1.10 Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція №380).
Цією Інструкцією визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі члени їх сімей).
1.11 Пунктом 1 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції №380 передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).
1.12 Основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій), зокрема, є: прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань (пункт 5 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції №380).
1.13 За правилами пункту 8 розділу ІV «Надання службових жилих приміщень» Інструкції №380 військовослужбовці, які прибули до нового місця служби та забезпечені в іншій місцевості постійним житлом за рахунок Міноборони, де залишилися проживати члени їх сімей, можуть бути забезпечені житловою площею у гуртожитку або отримувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за новим місцем проходження військової служби у разі, якщо вони не мають житла для постійного проживання у цьому населеному пункті. Такі військовослужбовці забезпечуються жилою площею у гуртожитку або отримують компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення на одну особу.
1.14 Питання, що виникають під час обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, урегульовані розділом VІ Інструкції №380.
Так, пунктом 1 розділу VІ Інструкції №380 передбачено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
1.15 За умовами абзацу 4 пункту 16 розділу VІ Інструкції №380 військовослужбовці та члени їх сімей, виключені з обліку, мають право повторно протягом року подати командиру військової частини рапорт та документи, визначені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, для зарахування на облік в порядку, визначеному цією Інструкцією, із збереженням попереднього часу перебування на обліку.
1.16 Зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 21 розділу VІ Інструкції №380).
1.17 У цій справі, підставою для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку стало переведення позивача до ВЧ НОМЕР_3 , а також повідомлення Звягельської КЕЧ району від 20.11.2023 №1778. 
1.18 За обставинами цієї справи, Військова частина НОМЕР_1 в усному порядку зверталась до Звягельської квартирно-експлуатаційної частини (району) за роз`ясненнями щодо можливості перебування військовослужбовців переведених до Військової частини НОМЕР_2 на квартирній черзі військової частини НОМЕР_1 як формувача.
1.19 На це звернення Звягельська КЕЧ дала усну вказівку не знімати з квартирної черги таких військовослужбовців до моменту створення військовою частиною НОМЕР_2 власної квартирної черги або до окремого розпорядження.
1.20 17.10.2023 (вх. №8432) до Військової частини НОМЕР_1 надійшов лист тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.10.2023 №5084/1 з проханням залишити позивача на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , з огляду на те, що військовослужбовці новостворених військових формувань під час дії воєнного стану можуть перебувати на квартирному обліку за попереднім місцем проходження військової служби.
1.21 Командування Військової частини НОМЕР_1 звернулось до Звягельської КЕЧ листом від 19.10.2023 (вих.№7353) з проханням надати роз`яснення щодо подальшого перебування на квартирному обліку військовослужбовців, які переведенні до новостворених військових частин, формувачем яких є Військова частина НОМЕР_1 та можливості залишення таких військовослужбовців на квартирній черзі в/ч НОМЕР_1 .
1.22 20.11.2023 у відповідь на запит Звягельська КЕЧ повідомила військову частину, що дане питання врегульовано постановою КМУ №1081 від 03.08.2006 та Інструкцією №380 від 31.07.2018. Даний лист в/ч НОМЕР_1 отримала 30.11.2023 (вх. №9550).
1.23 Відповідач вважає, що у разі нестворення у встановленому порядку житлової комісії у Військовій частині НОМЕР_2 командування цієї частини мало можливість звернутись до командування військової частини НОМЕР_1 з проханням про створення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та НОМЕР_2 . Проте, таке звернення на адресу Військової частини НОМЕР_1 від командування Військової частини НОМЕР_2 не надходило.
1.24 Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у даному випадку, питання щодо ведення обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, у новостворених під час воєнного стану військових формуваннях, в тому числі у межах одного населеного пункту, за відсутності у них житлової комісії, не було чітко врегульовано законодавством й відповідач, прийнявши оскаржуване рішення, обрав найменш сприятливий для позивача підхід у вирішенні цього питання, фактично переклавши відповідальність за наслідки бездіяльності новоствореної військової частини на позивача, що є неприпустимим. Крім того, відповідач самостійно перервав безперервний облік позивача, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, чим позбавив його можливості поліпшити такі умови у майбутньому.
1.25 Крім того, станом на день ухвалення оспорюваного рішення (30.11.2023), позивача згідно із наказом №651 від 29.09.2023 було звільнено з військової служби у відставку відповідно до п.п. «б» п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я з виключенням з військового обліку та на підставі наказу №507 від 11.10.2023 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вислуга років у Збройних Силах становить: загальна вислуга 29 років 05 місяців 15 днів, в тому числі календарна вислуга 26 років 04 місяців 11 днів, пільгова вислуга 03 років 01 місяців 04 днів.
1.26 Відповідачем надані додаткові пояснення у справі, що відповідно до наказу начальника Звягельського гарнізону від 24.01.2025 №7 до наказу начальника Звягельського гарнізону від 14.12.2024 №21 "Про оголошення складу житлової комісії Звягельського гарнізону" внесено зміни у склад житлових комісій гарнізону. Пунктом 1.3. наказу №7 від 24.01.2025 до членів житлової комісії включено ГОЛОВУ житлової комісії військової частини НОМЕР_2 . Тобто, військова частина НОМЕР_2 має свою власну квартирну чергу, свою окрему житлову комісію, яка входить до складу гарнізонної житлової комісії.
1.27 Однак, на обставини справи таке рішення не впливає, оскільки така комісія створена після звільнення позивача, а у цій справі об`єктом оцінки є рішення відповідача від 30.11.2023 про зняття ОСОБА_1 з обліку, що зумовило, зокрема переривання безперервного обліку позивача та порушення його права на перебування на такому обліку.
1.28 Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач на час звільнення у відставку за станом здоров`я мав вислугу військової служби більше 20 років, а тому в силу п.29 Порядку №1081 мав бути залишений на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за його бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення. Крім того, оскільки у встановлений місячний строк відповідач не прийняв рішення про зняття з обліку позивача на підставі наказу про переміщення до нового місця служби й позивач продовжував перебувати на обліку у Військовій частині НОМЕР_1 до моменту його звільнення з військової служби, він мав бути залишений на обліку саме у цій військовій частині.
1.29 Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.