Справа № 420/42399/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивачка) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі-відповідач), в якому позивачка просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо ненарахування та невиплати позивачці одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачці одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка отримана на виконання рішення суду по справі №420/8426/25 та з урахуванням раніше виплачених сум.
Позиція позивачки обґрунтовується наступним 
Позивачка зазначає, що проходила службу в ГУ ДСНС України в Одеській області та 02 лютого 2025 року виключена зі списків особового складу. 
29 вересня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/8426/25 Відповідачем сплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 02.02.2025 року.
16.11.2025 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату суми одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення суду по справі 420/8426/25.
Однак, відповідач листом №6001.2-9385/6013 від 09.12.2025 року повідомив позивачці про відсутність правових підстав для включення індексації виплаченої згідно з рішенням суду до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача, а саме щодо нарахування та виплати позивачці одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України право позивачка на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, позивачка звернулася до суду із даним позовом. 
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що індексації грошового забезпечення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року (1762 грн.). 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку ст.262 КАС України без повідомлення (виклику) сторін. 
09 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід.№3911/26), який було направлено позивачці в порядку передбаченому ч.3 ст. 162 КАС України. 
Станом на 29 січня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачка та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 проходила службу у Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та 02 лютого 2025 року виключена зі списків особового складу та знято з усіх всіх видів забезпечення. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року по справі 420/8426/25, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 02.02.2025 року включно.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 02.02.2025 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
16.11.2025 року, позивачка звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату суми одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення суду по справі 420/8426/25.
Однак, відповідач листом №6001.2-9385/6013 від 09.12.2025 року позивачці повідомив про відсутність правових підстав для включення індексації виплаченої згідно з рішенням суду до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту у сумі 129073,56 грн:.(розрахунок: (3660,00 + 1270,00 + 1725,50 + 3327,75+183,00+11346,00)*50%*12 років)).
Вважаючи таку бездіяльність відповідача, а саме щодо не нарахування та невиплату позивачці одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України право позивачки на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, позивачка звернулася до суду із даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовано приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07 листопада 2007 року №1294, постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року № 889.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону України №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07 листопада 2007 року №1294 (набрала чинності 01 січня 2008 року) (далі - постанова №1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889 (далі - Постанова №889) уряд установив, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Зі змісту долучених доказів встановлено, що позивачка проходила службу в Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та 02.02.2025 року виключена зі списків особового складу.
16.11.2025 року позивачка звернулася до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області із заявою про нарахування та виплату суми одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації.
Відмовляючи у включенні наведених складових при нарахуванні грошової допомоги при звільненні позивачки відповідач посилається на норми пункту 12 розділу 27 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 року №623, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388, та зазначає, що до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту включаються види грошового забезпечення постійного характеру, що були встановленні на день звільнення. 
Згідно розділу XXVII Грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 року №623: « 12. Особам рядового і начальницького складу, які в разі звільнення зі служби цивільного захисту мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються: … для осіб рядового і начальницького складу, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за спеціальним званням і додаткові види грошового забезпечення постійного характеру (надбавки, доплати, премії), що були встановлені наказом органу управління (підрозділу) на день звільнення.
Однак, під час розгляду даної справи, суд застосовуючи вищезазначені норми Інструкції, як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам.
Суд зазначає, що оскільки, частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №826/3398/17.
Згідно з частинами 2, 3 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Також суд зазначає, що під час розгляду даної справи суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17 викладені у постанові від 6 лютого 2019 року, відповідно до яких, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
З приводу не включення відповідачем до складу грошового забезпечення позивачки, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Так, статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII), згідно зі ст.1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
З огляду на системний аналіз правових норм, суд дійшов до висновку, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Суд зауважує, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Отже, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, саме тому і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Враховуючи вищевикладене, відповідачем протиправно не здійснено новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, яку позивачка отримала за час проходження військової служби.
Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на наведене, відповідачем не доведено, а позивачкою спростовано правомірний характер дій під час розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , а тому, позов слід задовольнити в повному обсязі.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється. 
Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка отримана на виконання рішення суду по справі №420/8426/25 та з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (вул. Прохорівська, буд. 6, м. Одеса, 65005, код ЄДРПОУ 38643633). 

Суддя С.О. Cтефанов