П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 726/3691/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Байцар Л.В. 
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М. 
04 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Моніча Б.С.  Білої Л.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 17 листопада 2025 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу, 1 роти, 1 бат. УПП у Вінницькій області капрала поліції Гаврилюка Миколи Миколайовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського 1 взводу, 1 роти, 1 бат. УПП у Вінницькій області капрала поліції Гаврилюка Миколи Миколайовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови.
Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 17 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про неспівмірність заявленою стороною суми витрат на правничу допомогу зі складністю даної справи.
26 січня 2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
27 січня 2026 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 22.10.2025 р. поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області, капралом поліції Гаврилюком Миколою Миколайовичем відносно ОСОБА_1 складено та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5989345. У фабулі вказаної постанови зазначено, що: « 22.10.2025 09:00:00 Траса АД М30 347 км. Водій керував тз без увімкненого ближнього світла фар в умовах недостатньої видимості чим порушив п.19.1.а.ПДР - порушення водіями ТЗ використання освітлюючих приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості, в тунелях», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУПАП.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки в даному випадку відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лише в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу і з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо).
Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав до суду першої інстанції витяг з договору про надання правової допомоги №62/22 від 20.06.2022 р., ЗВІТ (АКТ) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №726/3691/25 в суді першої інстанції (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 17.11.2025 р., платіжну інструкцію № AC22-0510-58AH-PCKC від 17.11.2025 р. на суму 6 625 грн.
При цьому, частиною 5 ст.134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Перевіряючи обґрунтованість визначеного адвокатом у акті виконаних робіт вартості наданих послуг (6625 грн.), колегія суддів виходить з наступного.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Проте, колегія суддів враховує, що підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, враховуючи предмет позову і значення справи для сторони, тому розмір таких витрат підлягає зменшенню до 2000,00 грн.
З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, колегія суддів вважає розмір вартості наданих послуг визначених в акті неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 6625 грн. як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.
Водночас, судова колегія вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 2000 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.
Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу, 1 роти, 1 бат. УПП у Вінницькій області капрала поліції Гаврилюка Миколи Миколайовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови змінити в частині визначення суми витрат на правничу допомогу.
Абзац 5 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакці:
"Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на надання правової допомоги у розмірі 2000 грн." 
Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.  
.

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Біла Л.М.