ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 р. 	Справа № 440/13617/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський) від 05.11.2025 по справі № 440/13617/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 09 вересня 2025 року № 163950020813 про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 01.09.2025 року з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати, виданої Полтавською обласною прокуратурою № 21-83 вих.25 від 10.07.2025 року, без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області 14.11.2022 та чітко вказав у поданій заяві, що пенсію в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності слід призначити саме у відповідності до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При тому, від ГУ ПФУ в Полтавській області він не отримував відмови в призначенні пенсії за ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". Про те, що позивач отримує пенсію по Закону №1058, дізнався лише після відмови в перерахунку пенсії.
Також вказує, що Довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 10.07.2025 за № 21-83 вих.25 є належним документом для здійснення перерахунку саме розміру пенсійного забезпечення для працівника прокуратури. Крім того, зазначає, що на момент звернення до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії 14.11.2022 він був діючим працівником Полтавської обласної прокуратури та мав право на призначення пенсії саме на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". 
Позивач наголошує, що при поданні заяви про призначення йому пенсії 14.11.2022 він чіько вказав підстави для призначення пенсії та за яким законом, однак йому прихначили пенсію за іншим законом, не повідомивши його про це, та не надавши вмотивовану відмову в призначенні пенсії саме за Закону України "Про прокуратуру".
Відповідачі своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористались.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до заяви від 14.11.2022 /а.с. 85-86/.
01.09.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності 2 гр. згідно із ч.9 ст.86 Закону України "Про прокуратуру". До заяви додано довідку за № 21/83-вих.25 від 10.07.2025 про складові заробітної плати за липень 2025 року /а.с. 67-70/.
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії № 163950020813 від 09 вересня 2025 року, оскільки довідка за № 21/83-вих.25 від 10.07.2025 про розмір заробітної плати (грошове забезпечення) видана за місяць, що не передує даті зверненню за перерахунком пенсії /а.с. 96/.
Позивач, посилаючись на протиправність такого рішення, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача у спірному періоді на підставі заяви позивача від 01.09.2025 та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 10.07.2025 № 21-83вих25, виданій Полтавською обласною прокуратурою, наведено інформацію про розмір заробітної плати станом на 01.07.2025 ґрунтуються на вимогах законодавства України, а відтак відсутні підстави для визнання оскарженого рішення відповідача протиправним.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регламентовані статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII.
Як передбачено частиною першою статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно з частиною другою статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону № 1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
Відповідно до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів та, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
Також частиною 11 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.
Аналогічна норма закріплена в ст. 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно із п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.
Абзацом 5 пункту 1.7 Порядку визначено, що днем переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Відповідно до п. 2.8. Порядку поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:
1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;
2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;
3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).
Згідно із п. 4.1. Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно із п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
З системного аналізу наведених вище норма права вбачається, що звернення до органу Пенсійного фонду може відбуватися з приводу призначення пенсії (тобто за умови відсутності раніше призначеної пенсії), перерахунку пенсії (за умови призначення пенсії, що веде до зміни розміру пенсії одного виду) та переведення з одного виду пенсії на інший (тобто раніше призначена пенсія одного виду (по інвалідності, за віком, за вислугою років, у зв`язку з втратою годувальника) замінюється на інший вид пенсії).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 01 вересня 2025, просив саме перерахувати пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про прокуратуру" /а.с. 67-70/.
До такої заяви додано довідку за № 21/83-вих.25 від 10.07.2025 про складові заробітної плати за липень 2025 року, відтак остання дійсно видана за місяць, що не передує даті зверненню за перерахунком пенсії.
Водночас, станом на час виникнення спірних правовідносин позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії по інвалідності як інвалід ІІ групи на підставі Закону № 1058-IV.
У той же час з матеріалів справи встановлено, що позивач до пенсійного органу звернувся не з заявою про перехід на пенсію за іншим законом (видом), а з заявою про перерахунок пенсії по Закону України "Про прокуратуру".
Доводи апеляційної скарги позивача зводяться фактично до незгоди з діями пенсійного органу під час призначення пенсії вперше в 2022 році, а саме того, що на думку позивача пенсія йому повинна була бути призначена пенсія по інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", в той час як фактично призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Однак, колегія суддів наголошує, що враховуючи заявлені позивачем вимоги в цій справі, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при призначенні позивачу пенсії 14.11.2022 не є предметом розгляду у цій справі, а тому судом не може надаватись оцінка їх правомірності.
Доказів оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призначення пенсії 14.11.2022 року позивачем не надано. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 по справі № 440/13617/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко   В.В. Катунов