Дата документу 30.01.2026 
Справа № 334/10521/25
Провадження № 3/334/143/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року      м. Запоріжжя
Суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
09 грудня 2025 року о 22 годині 16 хвилин  ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом Bolt, по вул. Фанатській, біля будинку № 14А, у м. Запоріжжі, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а. Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу Drager Alcotest 7510 – результат огляду 0,38 проміле, тест 28.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що 09.12.2025 йшов з роботи, зустрівся з друзями, дійсно випив банку пива. Коли прийшов час їхати додому, громадський транспорт вже не їздив, тому він, побачивши на тротуарі електросамокат, вирішив проїхати на ньому. Проте їхав тротуаром, а співробітники поліції зупинили його безпідставно. При цьому він сумнівається, що та кількість алкоголю, який він вжив, може показати такий результат на алкотестері.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Сухорукова Н.М. в судовому засіданні просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що також подала письмове клопотання. В обґрунтування позиції сторони захисту зазначила, що з матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками поліції за допомогою спецсигналів зупинено ОСОБА_1 , який рухався по тротуару на самокаті Bolt, після чого співробітниками поліції без зазначення причини зупинки було здійснено перевірку документів водія та проведено огляд на стан сп`яніння. При цьому, за результатом зупинки на ОСОБА_1 складено тільки один протокол – за ч. 1 ст.130 КУпАП, проте інших правопорушень, які підтверджують законність причини зупинки співробітниками поліції не зафіксовано.
Також співробітники поліції почали огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння без зазначення ознак алкогольного чи іншого виду сп`яніння. Отже, коли ОСОБА_1 було озвучено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти перевірку алкотестером, від чого водій не відмовився. 
Також зазначала, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом Bolt, потужність якого становить 350 Вт?500 Вт, що становить 0.35–0.5 кВт згідно загальнодоступних джерелах інформації, зокрема в мережі інтернет, та максимальна швидкість самокату становить 20-25 км/г. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що даний електросамокат за своїми технічними показниками належить до категорії механічного транспортного засобу, обладнаного електродвигуном потужністю понад 3 кВт, у матеріалах справи не міститься.
Отже, в наданих матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, який відповідно до Правил дорожнього руху є механічним транспортним засобом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом досліджено докази, долучені до адміністративного матеріалу, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536209 від 09.12.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапорт співробітника поліції; протокол огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 09.12.2025 року; довідку з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП; компакт-диск з відеозаписом фіксації правопорушення.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Суб`єктом даного адміністративного правопорушення є водій транспортного засобу або інша особа, що керувала ним.
Доводи сторони захисту про те, що пристрій із електродвигуном потужністю меншою 3 кВт не є транспортним засобом та механічним транспортним засобом в розумінні ПДР та КУпАП та, відповідно, керування ним не надає особі статусу водія з усіма наслідками такого, в тому числі з не віднесенням такої особи до суб`єктів вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є необґрунтованими.
Так, Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).
Відтак з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 ПДР (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку підлягає притягненню до відповідальності за керування електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.
Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон №2956-IX від 24 лютого 2023 року із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (в т.ч. ПДР), а тому при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку необхідно враховувати вимоги Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року №2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
У даному випадку не береться до уваги поняття «транспортного засобу», яке визначене у примітці до ст.121 КУпАП, оскільки у цій нормі чітко визначено перелік правопорушень, яких стосується таке поняття (121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій ст.129, ст.ст.132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП) і серед цих правопорушень відсутня ст.130 КУпАП.
Суд також приймає до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за якими використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відтак на противагу доводам захисника слід зазначити, що технічні характеристики та власник цього електросамокату не мають значення та не впливають на кваліфікацію дій за ст.130 КУпАП.
Слід звернути увагу, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п.2.9 а) ПДР щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
З дослідженого судом відеозапису, долученого до матеріалів справи співробітниками поліції, вбачається, що під час встановлення обставин адміністративного правопорушення та складення протоколу, ОСОБА_1 не заперечував факту керування електросамокатом, в тому числі і на проїзній частині дороги, про що зазначив одразу після початку спілкування з поліцейськими, що здійснив такий маневр, щоб об`їхати острівець безпеки, при цьому розуміє, що мав перекотити самокат по пішохідному переходу. При цьому, після його зупинки співробітниками поліції та повідомлення про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, вказаний огляд пройшов, при цьому вказуючи, що він дійсно вживав алкоголь. Після оголошення результату тесту, виражаючи сумніви у відповідності результатів тесту кількості вжитого алкоголю, на неодноразові питання співробітників поліції про згоду/незгоду з результатами тесту, чіткої відповіді всіляко уникав.
Таким чином, доводи захисника щодо підстав закриття провадження у справі, викладені у поданому суду клопотанні, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані дослідженими судом доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 в ході розгляду справи не спростовано достовірності та належності дослідженого судом вищезазначеного доказу.
Судом в ході розгляду даної справи не встановлено обставин, які б викликали сумніви у дотриманні співробітниками поліції положень чинного законодавства під час виявлення та фіксації правопорушення, у той час як матеріалами справи підтверджено дотримання і виконання ними всіх вимог Закону.
Належних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду стороною захисту не було надано.
Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з метою виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень, вважає за необхідне притягнути його до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченому санкцією даної статті, у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 251, 252, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в установу банку України не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови суду, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу та судового збору у вказаний термін, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для організації примусового виконання в порядку, встановленому законом.
Роз`яснити, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у випадку примусового виконання даної постанови, з правопорушника підлягає стягненню штраф, визначений даною постановою, у подвійному розмірі.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривнень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя: Коломаренко К. А.