Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Справа№200/9981/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заборгованості з пенсії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 17 грудня 2025 року, в якому позивач просив:
- стягнути з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в розмірі 188 528,43 грн.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
23 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 200/199/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – ГУ ПФУ в Сумській області) здійснило перерахунок його пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345) з 28 листопада 2022 року.
ГУ ПФУ в Сумській області передало пенсійну справу позивача до ГУ ПФУ в Донецькій області для здійснення виплати пенсії за місцем його реєстрації.
Позивач вказує на те, що внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 йому нарахована, проте не виплачена, пенсія в загальній сумі 188 528,43 грн.
Листом від 03 липня 2025 року відповідач повідомив, що ця заборгованість, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у невиплаті пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в розмірі 188 528,43 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач покликався на норми ст. 46 Конституції України, ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 47 Закону № 1058, п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1) і доводив, що ГУ ПФУ в Донецькій області мало включити нараховану суму у відомість для найближчої виплати пенсії не пізніше 1 місяця з дня її перерахунку та виплатити її, однак цього не зробило.
Просив задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.
Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.
На виконання рішення суду у справі № 200/199/25 ГУ ПФУ в Сумській області провело перерахунок пенсії позивача з 28 листопада 2022 року.
Відповідач покликався на норми ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 та п. 4.10 Порядку № 22-1 і зазначив, що ГУ ПФУ в Донецькій області за фактичним місцем проживання позивача нарахувало ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в сумі 188 528,43 грн.
За твердженням відповідача, починаючи з червня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області виплачує позивачеві пенсію у новому розмірі шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».
Відповідач покликався на норми ч. ч. 1, 2 ст. 23, п. п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України (далі – БК), ст. 25 «Прикінцевих положень» Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі – Закон № 4059) і наголошував на тому, що бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідних бюджетних призначень, установлених Законом про Державний бюджет України; взяття зобов`язань без наявності бюджетних асигнувань, а також здійснення видатків понад установлені бюджетні призначення є порушенням бюджетного законодавства; кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом про Державний бюджет України на відповідний рік; виплати на виконання судових рішень, якими покладено зобов`язання щодо нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, фінансованих із державного бюджету, здійснюються в межах наявних бюджетних призначень; видатки на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішеннями суду здійснюються у розрізі джерел їх виплати за окремими напрямами.
Відповідач вказував на те, що бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2025 року № 1152.
17 липня 2025 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821, якою затверджений Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі – Порядок № 821).
Згідно з Порядком № 821 видатки на виплату нарахованих пенсій за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Таким чином, заборгованість з пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в сумі 188 528,43 грн, яка нарахована на виконання рішення суду, облікована ГУ ПФУ в Донецькій області в переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень, сформованого відповідно до Порядку № 821.
Впродовж 2025 року ОСОБА_1 відповідно до Порядку № 821 проведено виплату коштів на погашення заборгованості за ретроспективними судовими рішеннями в межах виділених бюджетних призначень в загальному розмірі 562,05 грн, а саме: в жовтні 2025 року – 187,35 грн, в листопаді 2025 року – 187,35 грн, в грудні 2025 року – 187,35 грн.
Станом на 02 січня 2026 року залишок заборгованості з пенсії ОСОБА_1 складає 187 966,38 грн.
Відповідач вказував на те, що подальша виплата коштів на виконання рішення суду проводитиметься в межах виділених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку № 821.
Крім того, відповідач вважає, що вимоги ОСОБА_2 стосуються виконання рішення суду у справі 200/199/25, а тому судовий контроль за його виконанням має здійснюватися за окремою процедурою, визначеною КАС, а не шляхом звернення до суду з новим позовом.
Просив відмовити в позові і закрити провадження у справі.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ухвалою від 23 грудня 2025 року суд витребував у відповідача такі докази: пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній документами і матеріалами, включаючи всі рішення про призначення та перерахунок пенсії; рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 з 28 листопада 2022 року (з розрахунком на доплату); витяг з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії з інформацією щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з листопада 2022 року по грудень 2025 року включно; докази нарахування та фактичної виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року включно; всі інші докази, які стали підставою для прийняття рішень, вчинення дій, допущення бездіяльності, з приводу яких виникли спірні правовідносини. 
В повному обсязі витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 15 грудня 2009 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка йому призначена з 28 листопада 2022 року відповідно до Закону № 1058.
В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії.
28 лютого 2025 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/199/25, яким позов задовольнив, а саме:
- визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо здійснення розрахунку пенсії ОСОБА_1 без врахування ст. 8 Закону № 345;
- зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 8 Закону № 345 з 28 листопада 2022 року, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 200/199/25 набрало законної сили на підставі ст. 255 КАС.
На виконання рішення суду у справі № 200/199/25 ГУ ПФУ в Сумській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії № 056650008159 (дата-час розрахунку: 12 травня 2025 року 15:57), перерахунок пенсії позивача проведений виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 103 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 39 081,64000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 06 травня 2025 року, […];
вид перерахунку – згідно з рішенням суду;
підстава – згідно з рішенням суду від 28 лютого 2025 року у справі № 200/199/25;
особливості – призначення за рішення суду з 28 листопада 2022 року довічно; учасник бойових дій з 28 листопада 2022 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 38 років 04 місяці 21 день;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 13 років 07 місяців 05 днів;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 16 років 09 місяців 16 днів;
додаткові роки за Список № 1 – 08 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: робота за Списком № 1 – 17 років 01 місяць 14 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,38333;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((460/100*12)*1) – 0,38333;
28 листопада 2022 року – 30 листопада 2022 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 027,00 грн) – 506,75 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 листопада 2022 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 812,06 грн;
максимальний розмір пенсії – 20 270,00 грн;
01 грудня 2022 року – 31 грудня 2022 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 093,00 грн) – 523,25 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 грудня 2022 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 828,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 20 930,00 грн;
01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 523,25 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 093,00 грн) – 523,25 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 грудня 2022 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 828,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 20 930,00 грн;
01 квітня 2024 року – 29 лютого 2024 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
оплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 093,00 грн) – 523,25 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 грудня 2022 року;
максимальний розмір пенсії – 20 930,00 грн;
01 березня 2024 року – 31 березня 2024 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 361,00 грн) – 590,25 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 895,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
01 квітня 2024 року – 31 грудня 2024 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 361,00 грн) – 590,25 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 895,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
01 січня 2025 року – 28 лютого 2025 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорії) (25% від 2 361,00 грн) – 590,25 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 895,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
01 березня 2025 року – довічно
розмір пенсії за віком (ст. 27) (39 081,64*0,38333) – 14 981,17 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 3 роки) – 60,81 грн;
загальний розмір пенсії – 15 041,98 грн;
доплата до пенсії по Закону № 345 – 16 223,33 грн;
сума пенсії по Закону № 345 (80% від 39 081,64 грн) – 31 265,31 грн;
підвищення учасникам бойових дій (1 категорія) (25% від 2 361,00 грн) – 590,25 грн;
цільова допомога учасникам бойових дій Постанова КМУ № 1603 п. 1 – 40,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 31 895,56 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн.
Спірні правовідносини виникли з приводу виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за минулий період, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 200/199/25.
У відповідь на звернення позивача від 08 травня 2025 року № ВЕБ-18001-Ф-С-25-084440 листом від 04 червня 2025 року № 1800-0202-8/23020 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило:
- на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 ГУ ПФУ в Сумській області провело перерахунок пенсії позивача з урахуванням вимог ст. 8 Закону № 345 з 28 листопада 2022 року; за результатами перерахунку розмір пенсії з 28 листопада 2022 року становив 20 270,00 грн, з 01 березня 2023 року – 20 930,00 грн, з 01 березня 2024 року – 23 610,00 грн;
- відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа після перерахунку пенсії засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії;
- на підставі п. 4.10 Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа ОСОБА_1 передана до ГУ ПФУ в Донецькій області для здійснення виплати пенсії;
- оскільки електронна пенсійна справа позивача не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, для отримання запитуваної інформації стосовно виплати пенсії та коштів, нарахованих на виконання рішення суду у справі № 200/199/25, позивачу рекомендовано звернутися до ГУ ПФУ в Донецькій області.
У відповідь на звернення позивача від 05 червня 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-105328 листом від 03 липня 2025 року № 21531-18844/Д-02/8-0500/25 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило:
- на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 ГУ ПФУ в Сумській області з 28 листопада 2022 року провело перерахунок пенсії позивача з урахуванням ст. 8 Закону № 345; розмір призначеної пенсії з 28 листопада 2022 року складає 20 930,00 грн, з 01 березня 2024 року – 23 610,00 грн;
- виплату нового розміру пенсії розпочато з червня 2025 року;
- по пенсійній справі позивача наявна заборгованість за рішенням суду за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в сумі 188 528,43 грн;
- покриття витрат Пенсійного фонду на виплату сум, призначених за рішенням судів, проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України;
- з огляду на положення ст. ст. 72, 73 Закону № 1058 кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі, не передбачені цим Законом, забороняється;
- згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України;
- таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України – органом, який реалізує означену політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України;
- відповідно до ст. ст. 23, 116 БК будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України; взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства;
- нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; виплати за рішеннями суду, як такі, що не передбачені бюджетом Пенсійного фонду та потребують додаткового фінансування, обліковуються в ГУ ПФУ в Донецькій області та будуть фактично виплачені після отримання відповідного фінансового ресурсу;
- на дату підготовки відповіді проведено виплату заборгованості, що фінансуються з Державного бюджету за рішеннями судів, які надійшли до виконання по 19 листопада 2020 року.
Між сторонами немає спору з приводу того, що внаслідок перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 виникла заборгованість за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року в сумі 188 528,43 грн.
На час розгляду справи докази повного або часткового погашення заборгованості, стягнення якої є предметом спору, відповідачем не надані.
Однак у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що станом на 02 січня 2026 року заборгованість становить 187 966,38 грн.
Зменшення заборгованості з 188 528,43 грн до 187 966,38 грн є наслідком того, що в 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області здійснило її часткове погашення на загальну суму 562,05 грн, виплативши в жовтня 2025 року – 187,35 грн, в листопаді 2025 року – 187,35 грн та в грудні 2025 року – 187,35 грн.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.
Висновки суду по суті позовних вимог.
Спірні правовідносини виникли щодо правомірності бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у невиплаті позивачеві заборгованості з пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, яка утворилася внаслідок її перерахунку на виконання рішення суду у справі № 200/199/25.
Передусім, суд вважає за необхідне надати оцінку аргументам відповідача в частині, яка стосується наявності підстав для закриття провадження у справі.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Необхідно зауважити, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
В постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову – це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі за п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.
Таким чином, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.
Проаналізувавши підстави, предмет позову та суб`єктний склад сторін у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження, оскільки між сторонами виник новий публічно-правовий спір, який потребує вирішення.
Дійсно, в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 200/199/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії.
28 лютого 2025 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/199/25, яким:
- визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо здійснення розрахунку пенсії ОСОБА_1 без врахування ст. 8 Закону № 345;
- зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 8 Закону № 345 з 28 листопада 2022 року, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 200/199/25 набрало законної сили.
Суд бере до уваги, що спірні правовідносини у справі № 200/199/25 виникли внаслідок того, що ГУ ПФУ в Сумській області при призначенні позивачу пенсії не застосувало норми ст. 8 Закону № 345. Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, яка полягала в обчисленні пенсії без застосування норм ст. 8 Закону № 345, позивач звернувся до суду.
Отже, у справі № 200/199/25 розглядався публічно-правовий спір, що виник між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Сумській області з приводу розміру пенсії.
Під час розгляду справи № 200/199/25 суд вирішував питання про наявність підстав для обчислення розміру пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону № 345.
У справі № 200/199/25 питання в и п л а т и пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області після її перерахунку ГУ ПФУ в Сумській області не поставало, суд його не розглядав, не вирішував і будь-яких висновків з цього приводу не робив.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
При цьому 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Аналіз норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Таким чином, питання про виплату ГУ ПФУ в Донецькій області, як пенсійним органом, що призначає пенсію за місцем проживання ОСОБА_1 , постало лише після того, як ГУ ПФУ в Сумській області, як орган, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії, на виконання рішення суду у справі № 200/199/25 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28 листопада 2022 року із застосуванням норм ст. 8 Закону № 345 та передав електронну пенсійну справу ГУ ПФУ в Донецькій області, як органу, що призначає пенсію за місцем проживання позивача для здійснення виплати пенсії.
Предметом спору у справі, що розглядається, є питання виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, оскільки внаслідок протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області пенсія не була призначена своєчасно в розмірі, визначеному з дотриманням вимог закону, що мало наслідком виникнення заборгованості за період з дати звернення позивача за призначенням пенсії до моменту фактичного початку пенсійних виплат, обчислених з дотриманням вимог закону.
ГУ ПФУ в Донецькій області є органом, що призначає пенсію, за місцем проживання ОСОБА_1 , який здійснює йому виплату пенсії.
ГУ ПФУ в Донецькій області не є стороною (відповідачем) у справі № 200/199/25 і жодних обов`язків, в тому числі щодо виплати пенсії, рішенням суду у справі № 200/199/25 на нього не покладено.
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, необхідно зазначити, що предметом спору у ній є питання правомірності бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, внаслідок перерахунку, проведеного ГУ ПФУ в Сумській області на виконання рішення суду у справі № 200/199/25.
Тобто між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Донецькій області виник новий публічно-правовий спір, який не був предметом розгляду у справі № 200/199/25, а тому він потребує розгляду та вирішення судом по суті.
Виходячи з цих міркувань, суд не вбачає визначених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС підстав для закриття провадження у цій справі.
Норми ст. ст. 381-1-383 КАС, які врегульовують питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки:
- питання виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року під час розгляду справи № 200/199/25 не поставало;
- фактичне і повне виконання рішення суду у справі № 200/199/25 не пов`язано з в и п л а т о ю пенсії;
- суб`єктом владних повноважень, відповідальним за виконання рішення суду у справі № 200/199/25 є ГУ ПФУ в Сумській області, а не ГУ ПФУ в Донецькій області.
Таке застосування норм процесуального права узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21 серпня 2024 року у справі № 200/63/23, касаційне провадження у якій відкрито за обставин, передбачених пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС (питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).
Також суд вважає за необхідне зауважити, що розглядаючи цю справу по суті, взагалі не надає оцінку правомірності рішень (дій, бездіяльності) ГУ ПФУ в Сумській області, прийнятих (вчинених, допущеної) під час виконання рішення суду у справі № 200/199/25; не надає оцінку повноті виконання рішення суду у тій справі.
Такі питання, у разі їх виникнення, мають вирішуватися в рамках судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 500/1445/24 в порядку, визначеному ст. ст. 381-1-383 КАС.
Для вирішення публічно-правого спору, що виник між сторонами, оскаржувану бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
П. п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Європейська соціальна хартія (переглянута), вчинена 03 травня 1996 року та ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Сторони визнають метою своєї політики, яку вони запроваджуватимуть усіма відповідними засобами як національного, так i міжнародного характеру, досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися такі права та принципи, зокрема, як право кожної особи похилого віку на соціальний захист (Частина І, п. 23).
Європейська соціальна хартія (переглянута) визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Законодавство про пенсійне забезпечення в Україні визначено ст. 4 Закону № 1058.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 види пенсійного забезпечення, умови норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
Ст. 5 Закону № 1058 визначає сферу дії цього Закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням визначається виключно цим Законом.
Законодавче визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є одним з його принципів (ч. 1 ст. 7 Закону №1058).
Таким чином, законодавчим актом, яким визначено умови виплати пенсії, (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат передбачено ст. 8 Закону № 1058.
Виплата пенсії регламентована ст. 47 Закону № 1058.
Ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 установлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Отже, право позивача на отримання пенсії гарантовано Конституцією України. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати (доходу) протягом трудової діяльності здійснювалося утримання страхових внесків (єдиного внеску) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні пенсійного віку та набуття необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу.
Ст. 46 Закону № 1058 регламентує правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Підстави припинення виплати пенсії визначені ст. 49 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року)
2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;
3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;
3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону № 1058 у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
При цьому п. 4.10 Порядку № 22-1 установлено, що після […] перерахунку пенсії […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […] для здійснення виплати пенсії.
[…]
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
ГУ ПФУ в Донецькій області визнає наявність заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, яка станом на 02 січня 2025 року становить 187 966,38 грн.
При цьому відповідач не довів наявність жодної, визначеної законом, підстави для не виплати позивачу пенсії за спірний період.
Виникнення заборгованості за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року є наслідком протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області щодо розрахунку розміру пенсії без застосуванням норм ст. 8 Закону № 345.
Протиправний бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області щодо нездійснення обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону № 345, встановлений таким, що набрало законної сили, рішенням суду у справі № 200/199/25.
Як наслідок, в силу положень ч. 3 ст. ст. 46 Закону № 1058 позивач має право на отримання пенсії за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року без обмеження будь-яким строком.
ГУ ПФУ в Донецькій області не заперечує право позивача на отримання пенсії за вказаний період, однак в якості підстави для її невиплати покликається на відсутність коштів в бюджеті Пенсійного фонду України та зазначає, що пенсія за вказаний період буде виплачена після надходження додаткового фінансування з Державного бюджету України.
Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у відсутності коштів для виплати заборгованості з пенсії, оскільки за усталено практикою Європейського суду з прав людини та Верховного Суду реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Суханов та Ільченко проти України», №№ 68385/10, 71378/10, §§ 52, 30-31, 53, рішення від 26 червня 2014 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам.
Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.
У справі «Щокін проти України», №№ 23759/03, 37943/06, § 50, рішення від 14 жовтня 2010 року, Європейський суд з прав людини вказав, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.
Таким чином, невиплата заборгованості з пенсії за відсутності передбачених законом підстав є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Суд зауважує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень – це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які не підставі закону та/або іншого нормативного-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
На відміну від бездіяльності, дія є активною поведінкою суб`єкта владних повноважень.
Отже, невиплата пенсії за своєю сутністю є бездіяльністю пенсійного органу.
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Донецькій області допускає протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, нарахованої за період з 28 лютого 2025 року по 31 травня 2025 року, в сумі 187 966,38 грн.
Ч. 1 ст. 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі – Закон № 4901) передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень – за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (п. п. 51 і 52).
Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є стягнення заборгованості з пенсії.
Суд встановив, що за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року ОСОБА_1 нарахована, проте не виплачена, пенсія за віком в сумі 188 528,43 грн.
Докази повного погашення цієї заборгованості відповідачем не надані.
Проте відповідач частково погасив заборгованість, стягнення якої є предметом спору, виплативши в жовтні-грудні 2025 року 526,05 грн.
Як наслідок, на час розгляду справи заборгованість з виплати пенсії становить 187 966,38 грн.
Враховуючи викладене та діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача належить застосувати такий спосіб захисту як стягнення з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 пенсії за віком, нарахованої, проте не виплаченої, за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, в сумі 187 966,38 грн.
З огляду на те, що сума заборгованості за спірний період визначена самим пенсійним органом, будь-якого втручання в повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень в даному випадку немає.
Беручи до уваги часткове погашення відповідачем заборгованості, стягнення якої є предметом спору, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення саме 188 528,43 грн задоволенню не підлягають.
З приводу посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, та висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 09 липня 2019 року у справі № 826/17587/18, від 23 липня 2024 року у справі № 320/15401/23, від 13 вересня 2024 року у справі № 640/19962/22, від 13 вересня 2024 року у справі № 320/15401/23, від 14 серпня 2024 року у справі № 580/5660/22, від 13 вересня 2024 року № 640/19962/22, суд зауважує, що вони сформульовані при вирішенні процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема в рамках судового контролю, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Також суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на підзаконних нормативно-правових актах, що регламентують виплату пенсії за минулий період, оскільки право позивача на отримання пенсії гарантовано нормами Конституції України, Закону № 1058 та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 7 КАС у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Крім того Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821, що набрала чинності 17 липня 2025 року, (далі – Порядок № 821, Постанова КМУ № 821 відповідно).
П. 2 Постанови КМУ № 821 установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили п і с л я набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
П. 3 Постанови КМУ № 821 на Пенсійний фонд України покладений обов`язок не пізніше ніж до 01 вересня 2025 року забезпечити доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
Згідно з п. 1 Порядку № 821 цим Порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій […] на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Дія цього Порядку н е поширюється на забезпечення виконання:
- грошових зобов`язань, що здійснюються відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 року № 902,
- судових рішень, що виконуються негайно відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС у межах суми стягнення за один місяць;
- виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, що набрали законної сили д о набрання чинності цим Порядком;
- виплату нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили, пенсій за минулий час внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували/задекларували місце проживання (перебування) на контрольованій Україною території, що здійснюється відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165.
Отже, п. 1 Порядку № 821 прямо визначено, що норми цього Порядку не поширюються на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, що набрали законної сили до набрання чинності цим Порядком.
При цьому рішення суду у справі № 200/199/25 набрало законної сили 31 березня 2025 року, а Порядок № 821 – 17 липня 2025 року.
Відтак в силу положень п. 1 Порядку № 821 норми цього Порядку взагалі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду.
За загальним правилом, встановленим КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС).
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зміст наведеної норми свідчить, що КАС є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.
Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про виплату пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно з ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 суми пенсії виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Розподіл судових витрат.
Як учасник бойових дій позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані, а тому відповідно до ст. 139 КАС судові витрати не підлягають розподілу. 
Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про стягнення заборгованості з пенсії – задовольнити частково.
2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 пенсію за віком, нараховану, проте не виплачену, за період з 28 листопада 2022 року по 31 травня 2025 року, в сумі 187 966 (сто вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 38 копійок.
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
6. Повне судове рішення складено 09 січня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко