ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
(додаткове)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 	м. Харків	Справа № 922/3477/25 	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аюпової Р.М.
без виклику сторін, 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2535 від 30.01.2026) по справі 
за позовом 	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); 	
до 	1. ОСОБА_2 (   АДРЕСА_2 ) ,   2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» (64641, Харківська обл., Лозівський район, с. Царедарівка, вул. Почаївська, буд. 30), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні другого відповідача - Лозівська міська рада Харківської області в особі сектору реєстрації (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свято-Миколаївська, буд. 4, 3 поверх),  	
про 	звернення стягнення на заставне спадкове майно 	

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю. Звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від 05 червня 2024 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. зареєстрований в реєстрі за № 1001, а саме: на частку в статутному капіталі у розмірі 5 062, 50 грн, що становить 37, 5 % статутного капіталу ТОВ “Омега Агро 2023", що належить ОСОБА_2 , шляхом передачі частки у розмірі 5 062, 50 грн, що становить 37, 5 % статутного капіталу ТОВ "Омега Агро 2023", що належить ОСОБА_2 , у власність заставодержателя ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 05 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиною О.Ю., що зареєстрований в реєстрі за № 998, в загальному розмірі 81 558, 75 доларів США. Визначено розмір частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Омега Агро 2023", в розмірі 13 500, 00 грн, що становить 100 % (сто відсотків) від розміру статутного капіталу ТОВ "Омега Агро 2023".
30.01.2026 від позивача через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи надійшла заява, в якій останній просить стягнути з відповідача на свою користь 80 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До даної заяви додано відповідні докази, якими позивач обґрунтовує понесення вказаних судових витрат.
Ухвалою господарського суду від 03.02.2026 прийнято заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Заяву призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.02.2026 відповідачкою надано до суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 3059), в якій остання зауважує, що справа № 922/3477/25 не є складною, не має публічного інтересу і результат її розгляду не впливає на репутацію позивача. Також вказує, що обсяг правничої допомоги у даній справі у суді першої інстанції склав лише складання та подачу позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву та участь в трьох судових засіданні. За таких обставин, на думку відповідачки заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу (80 000 грн) є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Вважає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу у такому розмірі по суті є способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і становить для ОСОБА_1 додатковий спосіб отримання доходу. Відповідачка вказує, що на теперішній час на розгляді у Лозівському міськрайонному суді перебуває ще дві справи про стягнення з ОСОБА_2 , як спадкоємиці, боргів за договорами позики, укладеними її покійним чоловіком. За таких обставин покладання на ОСОБА_2 ще й зобов`язання про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 80 000,00 грн є надмірним тягарем, що не відповідає стану її платоспроможності. ОСОБА_2 зазначає, що мешкає у місті Лозова Харківської області, що віднесена до переліку територій можливих бойових дій, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. Місто Лозова з 2022 року перебуває під загрозою обстрілів та бомбардувань, наслідком чого є вкрай несприятливі умови ведення господарської діяльності. Крім цього, просить врахувати, що позивачем не надано до суду: 
а) детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом;
б) доказів фактичної оплати позивачем зазначених робіт (послуг) чи-то повністю, чи-то частково.
Враховуючи викладене, просить зменшити розмірі витрат позивача на правничу допомогу до 5 000, 00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали заяви, суд зазначає таке.
Як встановлено судом, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано до суду ордер адвоката від 02.04.2025, копію витягу з договору № 02-04 від 02.04.2025; копію додатку № 1 до договору № 02-04 від 02.04.2025; копію акту приймання-передачі наданих робіт № 1 до договору про надання правової допомоги № 02-04 від 02.04.2025.
Згідно п. 1.1. додатку № 1 від 01.06.2025 до договору про надання правової допомоги № 02-04 від 01.06.2025, за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.1. договору про надання правової допомоги № 02-04, клієнт має сплатити адвокату гонорар, який встановлюється в розмірі фіксованої суми в розмірі 80 000, 00 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги № 02-04 від 02.04.2025, підписаним між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Розумною Оксаною Олександрівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1190 від 23.03.2012, сторони погодили, що адвокатом станом на 29.01.2026 виконаний комплекс юридичних послуг (професійної правничої допомоги), а саме: вивчення доказів, консультування щодо можливостей та перспектив судового розгляду справи в суді першої інстанції; складання позовної заяви та подання її до суду, складання відповіді на відзив та подання його до суду, участь у судових засіданнях по справі в суді першої інстанції - 80 000, 00 (вісімдесят тисяч) гривень. Вартість виконаних адвокатом робіт за цим актом складає 80 000, 00 грн. Клієнт не має жодних претензій до якості наданих адвокатом послуг. Після завершення розрахунків в повному обсязі адвокат не матиме жодних претензій до клієнта.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За приписами п.3 ч. 4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1, 2 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зазначає, що у відповідності до норм чинного процесуального законодавства під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20.
Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами ч. 5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як уже зазначалося, відповідачка у відзиві на заяву заперечувала проти заявленого позивачем розміру судових витрат з огляду на їх не співмірність зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 ГПК України.
Відповідно до положень ст. 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 у справі № 910/3213/20.
Надаючи оцінку наданим позивачем доказам та запереченням відповідачки, суд перш за все, враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. 
Як слідує з матеріалів справи, правова позиція представника позивача була сталою і не зазнавала суттєвих змін протягом розгляду спору, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Судом також прийнято до уваги кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів. Отже підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.
Щодо заперечень відповідачки про відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом позивача; а також доказів фактичної оплати позивачем зазначених робіт (послуг) чи-то повністю, чи-то частково, суд дані заперечення відхиляє, з огляду на таке.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Також суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, в якій висловлено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.
Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги заперечення відповідачки, конкретні обставини справи, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, суд дійшов висновку щодо зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 40 000, 00 грн.
Враховуючи, що рішенням Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 у даній справі позов задоволено повністю та судові витрати покладено на відповідачів у справі, витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 покладаються на відповідачів - Каплуненко К.О. та ТОВ "Омега Агро 2023" порівну. 
На підставі викладеного та керуючись нормами ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-242, 244 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу (вх. № 2535 від 30.01.2026) - задовольнити частково.
Стягнути з Каплуненко Карини Олександрівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» (код ЄДРПОУ 45205332, місцезнаходження: 64661, Харківська область, Лозівський район, с. Царедарівка, вул. Почаївська, буд. 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.
Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині заяви – відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256, 257 ГПК України, додаткове рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 09.02.2026. 

Суддя 	 	Р.М. Аюпова 	
справа № 922/3477/25