Справа № 530/2248/25
Провадження № 1-кп/535/115/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року  селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючого – судді    ОСОБА_1 , 
за участі:
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
прокурора     ОСОБА_3 , 
потерпілої     ОСОБА_4 ,
обвинуваченого     ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 03.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170490000319 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зіньків Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2024 №256 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду водія відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами 2 штурмового батальйону вказаної військової частини.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в другій половині дня (точного часу встановити не вдалося), реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку за місцем проживання, розташованого в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу з шухляди шафи, яка знаходилася в кімнаті спальні ОСОБА_4 , таємно викрав грошові кошти в сумі 150000,00 грн, які належать ОСОБА_4 , чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
14.08.2025 о 20 год 15 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_1 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав від потерпілої ОСОБА_4 її мобільний телефон марки «MotorolaE13», моделі «motoe13» із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , з підключенням до мережі Інтернет, маючи доступ до облікового запису потерпілої в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24», шляхом зміни паролю доступу, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння коштами ОСОБА_4 , увійшов в обліковий запис потерпілої в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з прив`язкою до її банківської картки № НОМЕР_3 , (база даних – програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та автентифікації відповідно до договору), яка згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, використовуючи мобільний додаток «Приват24», встановив пароль входу у вищевказаний обліковий запис, достовірно відомий лише йому, чим здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, у вигляді позбавлення можливості потерпілої здійснювати вхід у вищевказаний акаунт та користуватись ним, внаслідок чого ОСОБА_4 втратила можливість отримувати інформацію про стан власного банківського рахунку.
14.08.2025 о 20 год 15 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_1 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, маючи умисел на заволодіння грошових коштів потерпілої ОСОБА_4 , використовуючи раніше взятий мобільний телефон марки «MotorolaE13», моделі «motoe13», який належить його матері ОСОБА_4 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , маючи доступ до облікового запису потерпілої в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» з прив`язкою до її банківської картки № НОМЕР_3 , знаючи пароль доступу, без дозволу та відома потерпілої, з корисливих спонукань, виконав підробку документа на переказ, який існує в електронній формі (Р2414713631487D8047), а саме заявку на переказ грошових коштів від імені ОСОБА_4 з належної їй банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на власну банківську картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
14.08.2025 о 20 год 15 хв ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку за місцем проживання, розташованого в АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 , використовуючи раніше взятий мобільний телефон марки «MotorolaE13» моделі «motoe13», який належить його матері ОСОБА_6 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , маючи доступ до облікового запису потерпілої в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» з прив`язкою до її банківської картки № НОМЕР_3 , знаючи пароль доступу, без дозволу та відома потерпілої, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 14935,00 грн з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить потерпілій ОСОБА_4 , які перевів на власну банківську карту банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану визнав у повному обсязі, підтвердивши вище встановлені судом обставини їх вчинення, та пояснив, що йому було відомо, що його мати ОСОБА_4 збирала гроші для придбання житлового будинку та тримала готівкові кошти вдома. 18.03.2025 у другій половині дня, він перебував у будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У нього виник умисел на крадіжку грошових коштів його матері ОСОБА_4 , й він, шляхом вільного доступу з шухляди шафи у спальні матері, таємно викрав грошові кошти в сумі 150000,00 грн, які належать потерпілій. Викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, придбавши автомобіль. Крім того, 14.08.2025 о 20 год 15 хв він, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_1 , під приводом здійснення телефонного дзвінка товаришу, отримав від матері ОСОБА_4 її мобільний телефон марки «Motorola», та маючи доступ до її облікового запису в додатку «Приват24», шляхом зміни паролю доступу, умисно, маючи намір заволодіння коштами матері, без її дозволу, увійшов до її облікового запису в «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з прив`язкою до її банківської картки та використовуючи мобільний додаток «Приват24», встановив пароль входу до її облікового запису, який відомий лише йому. Після чого, знаючи пароль доступу, без дозволу та відома потерпілої, виконав підробку документа на переказ в електронній формі – заявку на переказ грошових коштів від імені ОСОБА_4 з належної їй банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» на власну банківську картку в АТ КБ «ПриватБанк» та без дозволу та відома потерпілої, повторно викрав грошові кошти в сумі 14935,00 грн з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк», що належить потерпілій, які перевів на власну банківську карту банку АТ КБ «ПриватБанк». Викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, придбавши дві пари кросівок та деякі інші речі.
Обвинувачений зазначив, що про незаконність своїх дій знає, у скоєному щиро розкаюється та має намір якнайшвидше відшкодувати потерпілій завдані кримінальними правопорушеннями збитки.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України, за вищевикладених обставин, обвинувачений, потерпіла та прокурор не оспорюють фактичні обставини справи в цій частині, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються щодо вчинення кримінальних правопорушень. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати вказані фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємні викрадення чужого майна (крадіжку), вчинені в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 361 КК України, оскільки він вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, та за ч. 1 ст. 200 КК України, оскільки він вчинив підробку документів на переказ, його використання.
При призначенні покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ст. 89 КК України є раніше несудимою особою, є військовослужбовцем, неодружений, неповнолітніх дітей не має, за місцем проходження служби характеризується негативно, інвалідності не має, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Виходячи з вище викладеного, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень у межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі, та у межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 200 КК України – у виді штрафу, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням встановлених обставин, характеру вчинених кримінальних правопорушень суд не вбачає підстав для застосування положень статей 69 КК України. Остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з врахуванням вимог ст. 70 КК України.
Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, наведені вище, в тому числі повне визнання обвинуваченим вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, наявність декількох обставин, що пом`якшують відповідальність, а також те, що обвинувачений щиро жалкує з приводу своїх протиправних дій та наслідків кримінального правопорушення, й виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде відповідати основним засадам та принципам індивідуалізації, обґрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, а також достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
У ході судового розгляду даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 17.12.2025 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у розмірі 164935,00 грн, який просила задовольнити у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду цивільний позов визнав повністю, наслідки визнання цивільного позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України обвинуваченому відомі та зрозумілі.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим цивільний позов потерпілої слід задовольнити у повному обсязі.
Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 373 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
за ч.1 ст. 361 КК України – у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.);
за ч. 1 ст. 200 КК України – у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 51000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча грн 00 коп.).
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та строк п`ять років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік шість місяців не вчинить нового кримінального правопорушення й зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_4 до  ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 164935,00 грн (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять грн 00 коп.) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1