ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року   Справа № 918/1354/23(918/433/24) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Миханюк М.В. 

секретар судового засідання Романець Х.В. 
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився; 
відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року у справі №918/1354/23(918/433/24) (суддя Андрійчук О.)
за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 
про стягнення в сумі 5 721 717,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року у справі №918/1354/23(918/433/24) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким наказ від 22 серпня 2024 року визнати таким, що не підлягає виконанню.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року у справі №918/1354/23(918/433/24) - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду:
- доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі;
- доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу;
- обгрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року.
22 грудня 2025 року до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року у справі №918/1354/23(918/433/24). Призначено справу №918/1354/23(918/433/24) до розгляду на 09 лютого 2026 року об 11:30 год.
В судове засідання 09.02.2026, яке згідно ухвали апеляційного суду від 09.02.2026 мало відбутися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів з відповідачем, представник позивача не з`явився, відповідач на відеоконференцзв`язок не вийшов. При цьому, колегією суддів було надано відповідачу достатньо часу для забезпечення участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів заявника.
Колегія суддів, враховуючи положення ч. 5 ст. 197 ГПК України, якою передбачено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, про що заявника було попереджено в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі №918/1354/23(918/433/24), та зважаючи на те, що явка представників сторін до суду не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін у відповідності до вимог ст. 269 ГПК України.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення в сумі 5 721 717,00 грн задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 948 050,00 грн основного боргу, 557 937,65 грн 3% річних, 2 214 624,88 грн інфляційних. У задоволенні позовних вимог про стягнення 1 105,20 грн 3% річних відмовлено.
22.08.2024 на виконання вказаного рішення судом першої інстанції видано відповідний наказ.
28.08.2024 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує на передчасну видачу Господарським судом Рівненської області наказу від 22.08.2024 про виконання рішення від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24), враховуючи направлення апеляційної скарги на відповідне рішення у строки, визначені ч. 1 ст. 256 ГПК України.
Місцевий господарський суд, розглянувши заяву відповідача про визнання наказу суду від 22.08.2024 таким, що не підлягає виконанню, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
У відповідності до правової позиції, яка викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №910/8794/17 підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі в справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Накази суду викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На наказ суду, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).
Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу в разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. При цьому КГС ВС виходить з того, що правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком обставин, а пов`язується з наявністю самого обов`язку.
Подібні за змістом висновки викладено в постановах КГС ВС від 23.01.2018 у справі №914/3131/15, від 14.06.2018 у справі №914/4134/15, від 06.07.2018 у справі №918/882/15.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Отже, початок перебігу процесуального строку на апеляційне оскарження рішення пов`язується із днем складення повного судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) складено та підписано 01.08.2024, направлено відповідачу в його електронний кабінет 01.08.2024 та доставлено 01.08.2024 о 20:25 год., що підтверджується відповідною довідкою.
Разом з цим, згідно ч. 1, ч. 6 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Отже, враховуючи наведені приписи ГПК України та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що перебіг процесуального строку на подання апеляційної скарги розпочався 02.08.2024 і, відповідно, закінчився 21.08.2024, тобто вказане рішення набрало законної сили 21.08.2024, а відповідний наказ було видано Господарським судом Рівненської області 22.08.2024.
Водночас, згідно інформації з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" на момент видачі наказу 22.08.2024 про обставини подання відповідачем апеляційної скарги Господарському суду Рівненської області не було відомо, позаяк її направлення здійснювалося безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду. При цьому, запит із суду апеляційної інстанції про направлення справи надійшов до суду першої інстанції лише 28.08.2024.
Разом із тим, як вбачається із долучених до заяви відповідача документів, а саме фіскального чека відділення АТ "Укрпошта", апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) була направлена поштовим відправленням до Північно-західного апеляційного господарського суду 22.08.2024 - дата поштового штампа на відповідному описі вкладення за №5250002871321.
Відтак, відповідачем подано апеляційну скаргу з пропуском встановленого строку.
Вказані обставини встановлені також в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24), якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) залишено без руху, запропоновано скаржнику, серед іншого, подати заяву про поновлення строку із зазначенням відповідних підстав.
Більше того, із відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що описана вище апеляційна скарга надійшла до Північно-західного апеляційного господарського суду 28.08.2024.
Отже, беручи до уваги те, що станом на момент видачі наказу від 22.08.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) про обставини подання відповідачем відповідної апеляційної скарги Господарському суду Рівненської області відомо не було, а тому у суду не було наявної іншої інформації, ніж та, що днем набрання законної сили рішенням суду від 31.07.2024 у цій справі є 22.08.2024.
Разом з тим, відповідач не був позбавлений можливості повідомити суд про оскарження рішення суду в цій справі у день подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, тобто 22.08.2024, що, окрім іншого, відповідало би його інтересам.
Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду від 15.05.2025 у справі №926/5372/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2024, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду від 21.04.2025, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) повернуто заявнику разом з доданими до неї документами. 
Повторно апеляційне провадження у цій справі відкрито ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025, а постанова ухвалена 27.10.2025, тобто понад рік від дня ухвалення рішення судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги, так само як і потенційна можливість повторного звернення з апеляційною скаргою, не є підставами, що відкладають чи унеможливлюють видачу наказу.
Принагідно, суд звертає увагу на те, що зазначення в наказі від 22.08.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) про набрання рішенням суду законної сили 22.08.2024, що фактично не відповідає дійсності (судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення у цій справі було направлено поштою до суду апеляційної інстанції 22.08.2024), свідчить про формальну помилковість його видання, однак не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок відповідача зі сплати заборгованості за вказаним наказом не спростовано до закінчення перегляду Північно-західним апеляційним господарським судом рішення суду від 31.07.2024 у даній справі.
Разом з цим, при розгляді заяви щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, судом не вирішується питання про помилкову чи непомилкову видачу наказу на виконання рішення, а лише можливість виконання рішення, яке не набрало законної сили у відповідності до положень ГПК України.
Оскільки наказ у цій справі видано після набрання рішенням законної сили у строк, передбачений ч. 4 ст. 327 ГПК України, при цьому, за вперше поданою відповідачем з пропуском процесуального строку апеляційною скаргою апеляційне провадження відкрите не було, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про визнання наказу суду від 22.08.2024 у справі №918/1354/23(918/433/24) таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування. 
Керуючись ст.ст. 275, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року у справі №918/1354/23(918/433/24) залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений "10" лютого 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Крейбух О.Г. 

Суддя   Миханюк М.В.